Penktasis iš Dešimties Dievo įsakymų skelbia: „Gerbk savo tėvą ir motiną“.
Šis įsakymas yra toks svarbus, kad tai vienas iš nedaugelio įsakymų visoje Biblijoje, kuriame
nurodoma priežastis, kodėl jo reikia laikytis: „Kad ilgai gyventumei krašte,
kurį Viešpats, tavo Dievas, tau skiria“.
Daugelis žmonių šioje Penktojo įsakymo dalyje įžiūri atlygį. Tačiau nors tai galima laikyti
atlygiu, faktiškai tai yra priežastis: jei sukursite visuomenę, kurioje vaikai gerbia
savo tėvus, jūsų visuomenė ilgai gyvuos. Iš to išplaukia, kad
visuomenė, kurioje vaikai negerbia savo tėvų, yra pasmerkta susinaikinti.
Mūsų laikais šis ryšys tarp pagarbos tėvams ir civilizacijos išsaugojimo nėra plačiai
pripažįstamas. Priešingai, daugelis geriausiai išsilavinusių tėvų nemano, kad jų vaikai turi rodyti
jiems pagarbą, nes žodis „gerbti“ apima autoritetą, o tokį
statusą daugelis šiuolaikinių tėvų atmeta. Be to, daugelis tėvų siekia, kad vaikai
juos mylėtų, o ne gerbtų. Tačiau nei Dešimtyje Dievo įsakymų, nei Biblijoje niekur kitur
nėra įsakoma mums mylėti savo tėvus. Tai ypač stebina, turint omenyje, kad Biblijoje mums liepiama
mylėti savo artimą, mylėti Dievą ir mylėti svetimšalį.
Biblijoje suprantama, kad visada bus žmonių, kurie dėl kokių nors priežasčių nemyli
tėvų. Todėl joje nereikalaujama to, kas gali būti psichologiškai arba emociškai neįmanoma.
Tačiau joje reikalaujama, kad rodytume pagarbą savo tėvams. Ir šis reikalavimas joje
keliamas tik tėvų atžvilgiu. Biblijoje neįsakoma gerbti jokių kitų žmonių.
Tad kodėl pagarba tėvams yra tokia svarbi? Kodėl Dešimtyje Dievo įsakymų manoma, kad
visuomenė negalėtų išgyventi, jei šis įsakymas būtų plačiai pažeidinėjamas?
Viena iš priežasčių yra ta, kad mums, vaikams, to reikia.
Tėvai gali norėti būti gerbiami – ir jie turėtų norėti būti gerbiami, – tačiau
vaikai turi poreikį gerbti tėvus. Tėvas ir motina, kurie nėra gerbiami, iš esmės yra suaugę
savo vaikų bendraamžiai. Jie nėra tėvai. Nė viena karta geriau už mūsų kartą nežino,
kokių baisių pasekmių gali turėti augimas be tėvo. Berniukai, užaugę be tėvo, daug dažniau
daro smurtinius nusikaltimus, netinkamai elgiasi su moterimis ir visais kitais būdais veikia prieš visuomenę.
Mergaitės, neturinčios tėvo, kurį galėtų gerbti ir, tikėkimės, mylėti,
dažniau ieško netinkamų vyrų ir anksti ima palaidai gyventi.
Antra, gerbdami tėvus beveik visi suvokiame, kad yra mus viršijantis
moralinis autoritetas, kuriam esame morališkai atsakingi.
Be to negalime sukurti arba išlaikyti moralios visuomenės.
Žinoma, pagal Dešimt Dievo įsakymų aukščiausias
moralinis autoritetas yra Dievas, kuris yra aukščiau net už mūsų tėvus.
Tačiau labai sunku pradėti gerbti Dievą, neturint tėvų (ypač tėvo), kuriuos galėtume
gerbti. Zigmundas Froidas, psichiatrijos tėvas ir ateistas, teigė, kad požiūris į tėvą
daugiausia nulemia požiūrį į Dievą.
Yra dar viena priežastis, kodėl pagarba tėvams yra geros visuomenės pamatas.
Pagarba tėvams yra geriausias totalitarizmo priešnuodis. Vienas pirmųjų dalykų, kurių siekia totalitariniai judėjimai,
yra nutraukti vaiko ir tėvų ryšį. Vaiko ištikimybė tėvams
pakeičiama ištikimybe valstybei.
Net ir demokratinėse visuomenėse kuo svarbesnė tampa valstybė, tuo
labiau ji uzurpuoja tėvų vaidmenį.
Galiausiai yra daugybė būdų pagerbti tėvus. Bendra taisyklė yra tokia:
jiems skiriamas ypatingas dėmesys.
Tėvai yra ypatingi, todėl su jais turi būti elgiamasi ypatingai.
Su jais nekalbama taip pat kaip su kitais žmonėmis.
Pavyzdžiui, bendraudami su draugu, galite
vartoti keiksmažodžius, tačiau su tėvais to nedarote. Jų nevadinate vardu.
Kai išeinate iš jų namų ir apsigyvenate savo namuose, palaikote su jais ryšį.
Jokių ryšių su tėvais nepalaikymas yra priešingas jų gerbimui.
Ir taip, visi pripažįstame, kad kai kurie tėvai elgėsi taip žiauriai, – turiu omenyje
žiaurų, o ne įkyrų elgesį, – kad moraliai neįmanoma jų gerbti.
Tokių atvejų yra, bet jie reti.
Ir atminkite: jei jūsų vaikai matys, kad gerbiate savo tėvus, kad ir kaip
kartais tai būtų sunku, tikimybė, kad jie gerbs jus, bus kur kas didesnė.
Aš esu Denisas Preigeris.