Mieli vaikai, kviečiu jus asmeniniam atsivertimui.
Šis laikas skirtas jums.
Be jūsų Dievo planas negali būti įgyvendintas.
Šventasis Raštas, Dievo Žodis.
Savo pranešimuose Dievo Motina pabrėžia, kaip svarbu kasdien skaityti Bibliją,
laikyti ją matomoje vietoje namuose, kad šeima su ja susidurtų.
Nes Šventajame Rašte mes susiduriame ne tik su tekstu, bet ir su asmeniu –
su Jėzumi Kristumi.
Dievo Žodis yra apšviestas Dievo Dvasios.
Dievo Žodis yra apšviestas Jėzaus Kristaus Dvasios, ir dažnai būtent per Šventąjį
Raštą Jis mums kalba.
Viename savo pranešimų Dievo Motina pateikė dvasinį pasiūlymą, dvasinį metodą.
Ji sakė: „Kiekvieną rytą atsibuskite, skirkite laiko maldai ir atsiverskite
Šventąjį Raštą.“
„Skaitykite Dievo Žodį, o kai rasite ištrauką, kuri jus paliečia,
medituokite ją.“
„Tęskite meditaciją visą dieną.“
Krikščionybės istorijoje buvo daugybė metodų, kaip geriau įsisavinti
Šventąjį Raštą, kaip su juo melstis, kaip jį skaityti.
Yra garsusis „Lectio Divina“ benediktinų tradicijoje.
Panašus metodas egzistuoja ir pranciškonų tradicijoje, įkvėptas tokių rašytojų
kaip didysis vėlyvųjų viduramžių šventasis Bonaventūra.
Taikant šį metodą, Šv. Bonaventūra sako: „Pirma, apmąstykite Evangelijos sceną.“
Apmąstykite sceną, pasitelkdami savo vaizduotę.
Pagalvokite apie vietas, žmones, vėją, gyvūnus, supančią tikrovę.
Antra, įsikelkite save į sceną.
Jūs nebesate pasyvus dalyvis.
Jūs esate aktyvus dramos dalyvis.
Tai reiškia, kad jei medituojate apie Nukryžiavimą, jūs iš tikrųjų medituojate,
matydami save po kryžiumi, laikydami Dievo Motinos rankas, liesdami Jėzaus kraują,
kalbėdami su Juo ir gražiai įsitraukdami į tą Evangelijos tikrovę.
Nes Šv. Bonaventūra pabrėžė: mes nebuvome pirmojo amžiaus Palestinoje, bet vaizduotės
ir meditacijos galia galime ten nusikelti.
Ir tą akimirką galime patirti maloningą susitikimą su Dievu.
Ir trečias aspektas: ko galiu pasimokyti iš meditacijos?
Ką galiu iš to pasiimti? Ko tai gali mane išmokyti?
Jei medituoju apie Nukryžiavimą, galbūt tai man yra pamoka apie pasiaukojančią meilę
mano gyvenime.
Ar aš aukojuosi dėl kitų?
Ar atiduodu viską?
Galbūt tai pamoka apie paklusnumą Tėvo valiai, net kai tai sunku.
Galbūt tai pamoka apie paguodą Dievo Motinai, atlyginimą Nekaltajai Marijos Širdžiai,
laiko praleidimą su Ja maldoje, kai medituojame prie kryžiaus papėdės.
Taip pat labai gražu melstis Šventojo Rašto rožinį.
Tai yra, kai sujungiame Dievo Žodį su savo rožiniu.
Pradedame nuo slėpinių, o tada skaitome ištraukas iš Evangelijų,
kuriose tie slėpiniai aprašomi.
Dažnai, kai sujungiame šias maldas, Dievas gali mums kalbėti labai tiesiogiai.
Prisimenu, kartą meditavau agoniją sode, kalbėdamas rožinį, melsdamasis
Skausminguosius slėpinius.
Prisimenu, pažvelgiau į Šventąjį Raštą, į Evangeliją, ir perskaičiau,
kaip Jėzus nuėjo į Alyvų kalną.
Ir viena ištrauka mane ypač palietė.
Ten buvo parašyta: „kaip Jam buvo įprasta“.
Ir tai mane sukrėtė.
Jis ten dažnai eidavo melstis.
Jis rado vienatvės, kontempliacijos vietą.
Tai man padėjo geriau suprasti Jėzų Kristų, nes būtent tam ir skirta Biblija.
Padėti mums suprasti Jėzų, kaip Jis gyveno, koks buvo Jo dvasingumo metodas,
kaip Jis bendravo su Tėvu.
Pranciškų Asyžietį įkvėpė Jėzaus pasirinktas neturtas, aprašytas Evangelijoje.
Mesijas, gimęs ėdžiose. Pranciškus Asyžietis norėjo tiesiogiai sekti Evangelija.
Jam, studijuojant Jėzaus gyvenimą, Dievo Žodis buvo gyvas.
Jis jį įkvėpė.
Padėjo jam gyventi gilesniu dvasingumu.
Taigi, broliai ir seserys, nuvalykite dulkes nuo savo Biblijos ir atsiverskite Dievo Žodį.
Atsiverskite Raštus.
Gilinkitės į Evangelijas.
Net jei tai reiškia perskaityti vieną skyrių per dieną – tai nuostabu.
Medituokite skyrių.
Medituokite Jėzaus gyvenimą ir leiskite Žodžiui įsiskverbti į jūsų širdis
ir vesti jus į gilesnę vienybę su Jėzumi Kristumi, kuri padės jums pasikeisti į gera.