Ar tikite, kad egzistuoja gėris ir blogis?
Atsakymas į šį klausimą skiria judėjiškąsias-krikščioniškąsias
vertybes nuo sekuliarių vertybių.
Leiskite pateikti kuo aiškesnį pavyzdį – žmogžudystę.
Ar žmogžudystė yra blogai?
Ar tai – blogis?
Beveik visi tai patvirtintų.
Bet dabar užduosiu daug sunkesnį klausimą:
iš kur jūs tai žinote?
Esu tikras, kad manote, jog žmogžudystė yra blogai.
Bet iš kur jūs tai žinote?
Jei paklausčiau, iš kur žinote, kad Žemė apvali, parodytumėte man nuotraukas iš
kosmoso arba pateiktumėte išmatuojamų duomenų.
Bet kokias galėtumėte parodyti nuotraukas, kokius
galėtumėte pateikti matavimus, kurie įrodytų, kad
žmogžudystė, išprievartavimas arba vagystė yra blogai?
Tiesą sakant... negalite.
Yra mokslinių faktų, bet be Dievo nėra moralinių faktų.
Sekuliariame pasaulyje apie moralę gali būti tik nuomonės.
Jos gali būti asmeninės arba visuomenės nuomonės.
Bet tik nuomonės.
Kiekvienas ateistas filosofas, kurio darbus skaičiau
arba su kuriuo diskutavau šia tema, pripažino, kad
jei nėra Dievo, nėra ir objektyvios moralės.
Judėjiškosios-krikščioniškosios vertybės grindžiamos moralaus Dievo egzistavimu.
Kitaip tariant, tik jei yra Dievas, kuris sako,
kad žmogžudystė yra blogai, žmogžudystė yra blogai.
Priešingu atveju visa moralė yra tik nuomonė.
Visas Vakarų pasaulis – tai, ką mes vadiname Vakarų
civilizacija, – yra paremtas tokiu supratimu.
Dabar norėčiau paaiškinti du dalykus.
Pirma, tai nereiškia, kad jei netikite į Dievą, negalite būti geras žmogus.
Yra daug gerų ir moralių žmonių, kurie netiki Dievu
ir judėjiškosiomis-krikščioniškosiomis vertybėmis.
Tačiau šių gerų žmonių egzistavimas neturi nieko – nieko! – bendro su
klausimu, ar gėris ir blogis iš tiesų egzistuoja, jei Dievo nėra.
Antra, buvo daugybė į Dievą tikinčių žmonių, kurie nebuvo geri, iš tiesų
ne vienas jų buvo blogas ir netgi darė bloga Dievo vardu.
Dievo egzistavimas neužtikrina, kad žmonės darys gera.
Norėčiau, kad taip būtų.
Dievo egzistavimas tik užtikrina, kad gėris ir
blogis objektyviai egzistuoja, o ne yra tik nuomonė.
Todėl be Dievo susiduriame su vadinamuoju moraliniu reliatyvizmu, kuris reiškia, kad
moralė nėra absoliuti, o tik reliatyvi individo arba visuomenės atžvilgiu.
Be Dievo žodžiai „gėris“ ir „blogis“ yra tik dar vienas būdas pasakyti
„man patinka“ ir „man nepatinka“.
Jei Dievo nėra, teiginys „Žmogžudystė yra blogis“ yra toks pat kaip teiginys
„Man nepatinka žmogžudystė“.
Dabar daugelis paprieštaraus, kad nereikia moralinių absoliutų: žmonės nežudys,
nes patys nenori būti nužudyti.
Tačiau toks argumentas tėra tik graži svajonė.
Hitleris, Stalinas ir Mao nenorėjo būti
nužudyti, bet tai vargu ar sustabdė juos nuo
maždaug šimto milijonų žmonių nužudymo.
Neatsitiktinai judėjiškųjų-krikščioniškųjų vertybių atmetimas Vakarų pasaulyje,
kuris buvo būdingas nacizmui ir komunizmui,
paskatino nužudyti visus šiuos nekaltus žmones.
Taip pat ne atsitiktinumas, kad pirmosios
pasaulio visuomenės, panaikinusios vergiją –
instituciją, kuri egzistavo visose žinomose
žmonijos istorijos visuomenėse, – buvo Vakarų visuomenės,
kurios buvo įsišaknijusios judėjų-krikščionių vertybėse.
Taip pat šios visuomenės pirmosios patvirtino
visuotines žmogaus teises,
emancipavo moteris ir paskelbė laisvės vertę.
Šiandien, atmetus judėjiškąsias-krikščioniškąsias
vertybes ir moralinius absoliutus, pasaulyje
įsivyravo moralinė sumaištis.
2015 m. kovo mėn. laikraštyje „New York
Times“ tai patvirtino filosofijos profesorius.
Jis rašė: „Ką pasakytumėte, jei sužinotumėte,
kad mūsų valstybinėse mokyklose vaikai mokomi, jog neteisinga
žudyti žmones dėl pramogos?
Ar nustebtumėte?
Aš nustebau...“
Tada profesorius pridūrė: „Didžioji dauguma koledžo pirmakursių moralinius
teiginius laiko tik nuomonėmis.“
Taigi, kad ir ką tikėtumėte apie Dievą arba religiją, štai jums faktas:
be Dievo, kuris yra moralės šaltinis, moralė yra tik nuomonės klausimas.
Taigi, jei norite gero pasaulio, judėjiškųjų-krikščioniškųjų
vertybių mirtis turėtų jus išgąsdinti.
Aš esu Denisas Preigeris.