„Marijos valgiai” pradėjo veiklą 2002 metais, maitindami 200 ​​​​vaikų Malavyje
„Marijos valgiai” pradėjo veiklą 2002 metais, maitindami 200 ​​​​vaikų Malavyje Šiandien daugiau nei 2 milijonai skurstančių vaikų įvairiose ​​​​šalyse kasdien gauna Marijos valgius mokykloje
Jūs žinote, kad čia, Medžiugorjėje,
kiekvieno mėnesio 2 dieną Mergelė Marija
duoda mums pranešimus ir mus moko
būti meilės apaštalais.
„Marijos valgiai“ yra meilės apaštalai.
Tai daugiau nei maitinimas ir švietimo programa, tai daro
didžiulę įtaką daugeliui. Dauguma iš jų
visą dieną prieš ateidami į mokyklą nieko nevalgė.
Dabar jie turi paskatą ateiti į mokyklą,
tapti bendruomenės dalimi.
Jie pavalgo, todėl geba susikaupti.
Kai su jais kalbiesi, jie dabar sako:
noriu būti gydytoju, teisininku,
švietime jie staiga įžvelgia galimybę.
Turėjau didelę tikimybę tapti gangsteriu,
tačiau, laimei, suradau „Marijos valgius“,
suradau mokyklą. „Marijos valgiai“ maitina mane
jau beveik 12 metų. Dabar pradedu
turėti naują svajonę ir suprasti,
kad iš manęs gali išeiti kažkas gero, ne tik blogo.
Kai lankai šias bendruomenes,
tėvai, motinos, vaikai
nekantrauja, norėdami atsistoti ir pasakyti:
tai tikrai pakeitė mūsų gyvenimus.
Tai padarė įtaką jų gyvenimui.
Tai pakeitė jų nuostatą, padidino pasiekimus
ir perkeitė jų gyvenimus.
Gana sunku suvokti,
kaip greitai ir kaip labai tai išaugo.
To šaltinis yra Medžiugorjė ir siekis atsiliepti
į Dievo Motinos čia išsakytą kvietimą į šventumą.
Apie 1980-tuosius, būdamas paaugliu,
su savo broliais ir seserimis
nuvykau į Medžiugorję, ir tai iš tiesų
pakeitė mūsų gyvenimus daugeliu būdų.
Tai patvirtino mūsų viltis
ir svajones, kad iš tiesų,
mūsų dienomis, šiuo metu,
Dievo Motina mums apsireiškia.
Buvo malonė žinoti, kad
mūsų Dangiškoji Motina buvo su mumis
ir kad visas mūsų gyvenimas
tam tikru subtiliu būdu pasikeis.
Nuo pat pirmos kelionės žinojome,
jog mūsų gyvenime įvyks esminis pokytis,
kad mums tereikia
pasitikėti mūsų Dangiškąja Motina,
kasdien stengtis vykdyti Dievo valią,
ir mums paaiškės,
ką tiksliai Ji yra mums suplanavusi.
Tai pradėjo aiškėti, kai mano abu tėvai pajuto,
jog Dievas juos kviečia paversti savo namus
rekolekcijų namais, Šeimos maldos namais.
Tai buvo nuostabu,
didžiulė dovana mums. Visi tie nuostabūs žmonės
pradėjo atvykti į mūsų namus.
Taip bėgo metai ir Bosnijoje prasidėjo karas.
Mums visiems tai buvo siaubinga,
kažkas, ko niekada nebūtume
galėję įsivaizduoti.
Mūsų namuose buvo ypatingai liūdna,
nes toji šalis mums reiškė labai daug:
joje buvo Medžiugorjė.
Turbūt pradėjome suprasti
Dievo Motinos plano toje vietoje didumą.
Pradėjome kalbėtis apie idėją
padaryti nors kažką mažo, kad jiems padėtume.
Tuomet paruošėme mažą,
labai paprastą kvietimą, prašydami žmonių
paaukoti būtiniausių dalykų - maisto, drabužių.
Žmonės pradėjo siųsti visus tuos daiktus čia,
tad paprašiau tėčio paskolinti jo pašiūrę,
kad galėtume sukrauti tas dovanas,
kurios buvo atsiunčiamos. Kažkas dovanojo
seną Land Roverį, mes jį prikrovėme,
nuvežėme į pabėgėlių stovyklą
šalia Medžiugorjės
ir išdalinome pagalbos siuntą.
Kai grįžau namo, radau čia prikrautą
kalną maisto ir drabužių,
kuriuos žmonės nesiliovė siuntę.
Tuomet meldžiausi ir mąsčiau apie tai,
ir galiausiai nusprendžiau išeiti iš darbo.
Pardaviau savo namą.
Kažkas davė man sunkvėžimį ir tiesiog pradėjau
važinėti į Bosniją pirmyn ir atgal.
Metams bėgant mūsų darbas plėtėsi.
Įsitraukėme į namų statybą
apleistiems vaikams Rumunijoje,
sveikatos klinikų statybą Liberijoje
žmonėms, nukentėjusiems nuo baisaus pilietinio karo.
Darėme daug skirtingų darbų,
nebuvome susitelkę ties kokiu nors vienu dalyku.
2002-aisias perskaitėme pranešimus
apie baisų badą,
ištikusį Malavį.
Tais metais pirmąkart ten nuvykome
ir viename iš kaimų sutikau šeimą,
kurios motina buvo bemirštanti,
vyras jau miręs.
Tada paklausiau vyriausio vaiko,
vardu Edvardas, sėdinčio šalia jos.
Jam buvo apie 14 metų.
Mums besikalbant, paklausiau jo:
„Edvardai, kokių turi
vilčių, siekių, svajonių?“
Jis pažvelgė į mane ir pasakė:
„norėčiau turėti pakankamai maisto pavalgyti
ir vieną dieną pradėti lankyti mokyklą.“
Ir tai buvo viskas, visi jo siekiai,
būnant 14 metų amžiaus.
Evardo žodžiai tikrai rado atgarsį manyje.
Jie paskatino apie tai daugiau susimąstyti.
Netrukus po to mes pradėjome „Marijos valgius“.
Pradėjome paprastą iniciatyvą:
kasdien suteikti vieną valgį mokykloje
alkanam vaikui, kad būtų patenkintas
jo būtinas poreikis maistui.
Tačiau tuo pat metu siekėme
šalinti jų skurdo priežastį
įgalindami juos eiti į mokyklą,
kur jie gautų išsilavinimą,
padėsiantį išsilaisvinti iš skurdo.
Šiandien „Marijos valgiai” maitina vaikus 16 šalių
Tikrai pajaučiau, kad būtent tai
ir yra toji užduotis, kuriai Dievas mus ruošė
per visus tuos metus.
Aš tokia laiminga, kad egzistuoja „Marijos valgiai“,
nes pažindama Palaimintąją Motiną Mariją,
pasilikdama su ja tiek metų, patyriau jos motiniškumą,
kaip labai ji kenčia dėl mūsų vargų.
Ir esu tikra, kad ji šypsosi,
žvelgdama į „Marijos valgius“, nes jie padeda tiems,
kuriems tikrai, tikrai to reikia.
Nuostabu pagalvoti, kad šiandien
daugiau kaip du milijonai vaikų
kasdien gauna Marijos valgius.
„Marijos valgiams” išmaitinti vaiką visus mokslo metus ​​​​​tekainuoja £19.15 / €22 / $25.20
prie „Marijos valgių” judėjimo šiandien: www.marysmeals.org
Aplankykite mūsų informacijos centrą Medžiugorjėje, netoli Šv. ​​​​Jokūbo bažnyčios.