Ieškodami gyvybės sudėtingumą
nusakančio X faktoriaus, turime kliautis įrodymais.
Taigi, ką sužinojome iki šiol?
Pradėkime nuo ląstelės.
Tai, kas Čarlzui Darvinui buvo mįslė, mums gerai suprantama.
Žinome, kad ląstelė užkoduoja ir perduoda gyvų organizmų dydį ir formą reguliuojančią
informaciją. Žinome ir tai, kad ląstelė
sudaryta iš beprotiškai sudėtingų mechanizmų.
Negana to, didžioji jos dalis yra neredukuojamai sudėtinga.
Tokiai sistemai reikalingos visos esančios dalys.
Neredukuojamumas grindžia mintį, kad tos dalys
atsirado su intencija, numatant galutinį tikslą,
o ne atsitiktinai, laikui bėgant.
Galiausiai, Darvinas sudėtingumą aiškino
evoliucija, kai mažos atsitiktinės variacijos
per kartų kartas gimdė vis aukštesnes gyvybės formas.
Tuo tarpu, pastarieji moksliniai atradimai byloja,
kad variacijos atsiranda iš genetinių mutacijų,
o net ir naudingos mutacijos dažniausiai genus pažeidžia.
O tai ne evoliucija, bet devoliucija.
Tad kokių turime įrodymų X faktoriui, kuris paaiškintų biologinį kompleksiškumą?
Pamąstykime.
Jei šitai pamatytumėte pirmą kartą, kokių išvadų
prieitumėte?
Nėra jokių aiškių įrodymų tam, kada tai padaryta, kas tai padarė, ar kaip.
Tačiau aiškiai matyti, kad procesas nebuvo atsitiktininis,
bet suplanuotas protingos būtybės.
Toks tikslingas dalių sudėliojimas mums byloja apie protinę
veiklą. O kuo įmantriau jos sudėtos, tuo aiškesnė nuoroda į
protingos būtybės veikimą.
Tas sudėtingumą paaiškinantis X faktorius yra intelektas.
Už didžiąją gyvybės dalį atsakinga protinga būtybė.
Gamtoje pastebimas rafinuotas ir tikslingas sumanymas yra visa nusveriantis įrodymas.
Sakysite, luktelk, ar nėra būtina pamatyti, kaip viskas padaroma,
kad galėtume tvirtai manyti, jog veikla tikslinga?
Juk protingą meistrą, statantį namą, galime išvysti savo akimis.
Jei to projektavimo proceso gamtoje negalime nei
matyti, nei jo suprasti, kodėl reiktų manyti, kad
už jį atsakingas protas?
Na, išvada paremta būtent tuo, ką galime matyti.
Tarkime, kad trys lankytojai iš tolimos
šalies aptinka šį įspūdingą akmeninį darinį,
kurio niekad nėra matę.
Nenutuokdamas apie jo atsiradimą, vienas pamano, kad jis iškaltas.
Kito manymu, naudoti elektriniai įrankiai.
Trečiam atrodo, kad lazeriai.
Tačiau nė vienam nešautų į galvą, kad Rašmoro
kalnas susiformavo atsitiktinai, laipsniškai
veikiamas vėjo ir lietaus keliamos erozijos.
Jie iškart suprastų, kad tai buvo sukurta sąmoningai,
vien suvokę už šio darbo slypintį ketinimą.
Tikslingu gamtos sukūrimu buvo kone visuotinai tikima tūkstančius metų.
Kai kurie mąstytojai, tokie kaip filosofas
Aristotelis, manė, kad tikslingumas į gamtą įaustas.
Kiti, kaip Galenas, žymus Romos gydyojas, svarstė, kad tikslas prie gamtos buvo
pridėtas.
Tačiau beveik visi, tiek išsilavinę, tiek ne, tiek
religingi, tiek ne, suprato, kad gyvybė buvo tikslingai
suprojektuota.
Ne tik biologijoje, bet ir kitose srityse buvo pripažįstamas tikslingas sukūrimas.
Astronimija, chemija ir fizika taip pat atskleidžia organizuotumą ir tvarką.
Nuo šio bendro sutarimo buvo nutolta, kai
Čarlzas Darvinas pasiūlė atsitiktines, betiksles
evoliucines priežastis.
Žinome, kad Darvinas buvo teisus dėl smulkių pasikeitimų gyvuose organizmuose.
Tačiau įrodymų dideliems, atsitiktiniams
evoliuciniams pasikeitimas trūkumas paremia ilgalaikį
tikslingo sumanymo konsensusą.
Tad kas yra už to slypintis protas?
Na, žinome, kad jis turi būti įspūdingai protingas, jog galėtų sukurti gyvybę.
Negana to, jis turi būti ne mažiau protingas, negu jo darbai.
Tikėtina, kad daug protingesnis.
Kita vertus, akivaizdu, jog gamtoje pasitaiko klaidų.
Kūdikiai gimsta su sutrikimais.
Geri žmones suserga vėžiu.
Kodėl?
Kaip jau sakiau, priskiriu save tiems
biologams, kurie mano, kad gamtos mokslai gali
ir neturėti atsakymų į klausimus kas? ir kodėl?
Matyt, tam reikia filosofijos ir teologijos.
Tačiau Kūrėjo tapatybė yra kitas klausimas.
Esmė ta, kad kaip ir tie keliautojai, pirmąkart pamatę Rašmoro kalną,
mes taip pat matome įrodymus.
Atidžiau juos patyrinėję įsitikinsime, kad
gyvybė buvo suprojektuota protingos būtybės.
Šioje serijoje galime tik paviršutiniškai aptarti, kaip elegantiška ir tikslinga
ląstelės dalių sudėtis nurodo į protingą veikėją.
Pati diskusija tęsiama internetinėje svetainėje, skirtoje šiai serijai.
Apsilankykite ir sužinosite daugiau.
Galiausiai dėkoju, kad žiūrėjote šią seriją.
Viliuosi, jog ši patirtis paragino jus rimčiau pažvelgti
ir apsvarstyti gamtos grožį bei Kūrėjo paliktus bruožus.