Juozapai, Dovydo sūnau,
nebijok parsivesti į namus savo žmonos Marijos, nes
jos vaisius yra iš Šventosios Dvasios.
Ji pagimdys sūnų, kuriam tu duosi Jėzaus vardą,
nes jis išgelbės savo tautą iš nuodėmių.
"Štai mergelė taps nėščia ir pagimdys sūnų,
ir jis vadinsis Emanueliu, o tai reiškia:
Dievas su mumis".
Kur yra gimusis žydų karalius?
Mes matėme užtekant Jo žvaigždę
ir atvykome jo pagarbinti.
Kur turėjęs gimti Mesijas?
Judėjos Betliejuje: nes pranašas yra parašęs:
"Ir tu, Judo žemės Betliejau,
anaiptol nesi menkiausias tarp žymiųjų Judo miestų,
nes iš tavęs išeis vadas,
kuris ganys mano tautą Izraelį".
Keliaukite ir viską sužinokite apie kūdikį.
Radę praneškite man,
kad ir aš nuvykęs jį pagarbinčiau.
Kelkis, imk kūdikį
su motina ir bėk į Egiptą. Pasilik ten, kol tau pasakysiu,
nes Erodas ieškos kūdikio, norėdamas jį nužudyti.
"Iš Egipto pašaukiau savo sūnų".
"Pasigirdo šauksmas Ramoje, garsios dejonės ir aimanos;
tai Rachelė rauda savo vaikų;
ir niekas jau jos nepaguos, nes jų nebėra".
Kelkis, imk kūdikį su motina ir keliauk į Izraelio kraštą,
nes jau mirė tie, kurie tykojo kūdikio gyvybės.
Atsiverskite, nes prisiartino Dangaus karalystė.
O jis buvo tasai
apie kurį pranašas Izaijas yra pasakęs:
"Tyruose šaukiančiojo balsas:
Taisykite Viešpačiui kelią!
ištiesinkite jam takus!".
Angių išperos,
kas jus pamokė bėgti nuo besiartinančios rūstybės?
Duokite atsivertimą liudijančių vaisių!
Ir nemėginkite ramintis:
"Juk mūsų tėvas Abraomas".
Aš jums sakau, kad Dievas gali pažadinti
Abraomui vaikų iš šitų akmenų.
Štai kirvis jau prie medžių šaknų,
ir kiekvienas medis, kuris neduoda gerų vaisių,
bus iškirstas ir įmestas į ugnį.
Aš jus krikštiju
vandeniu atsivertimui,
bet po manęs ateis galingesnis už mane;
Aš nevertas jam nė apavo nuauti.
Jisai krikštys jus Šventąja Dvasia ir ugnimi.
Jo rankoje - vėtyklė,
ir jis išvalys savo kluoną.
Kviečius surinks į klėtį,
o pelus sudegins
neužgesinama ugnimi.
Tai aš turėčiau būti tavo pakrikštytas,
o tu ateini pas mane!
Šį kartą paklausyk!
Taip mudviem dera atlikti visa, kas reikalinga teisumui.
Šitas yra mano mylimasis Sūnus,
kuriuo aš gėriuosi.
Jei tu Dievo Sūnus,
liepk, kad šie akmenys pavirstų duona.
"Žmogus gyvas ne vien duona,
bet kiekvienu žodžiu, kuris išeina iš Dievo lūpų ".
Jei tu Dievo Sūnus, pulk žemyn,
nes parašyta:
"Jis lieps savo angelams globoti tave, ir jie nešios tave ant rankų,
kad neužsigautum kojos į akmenį".
Taip pat parašyta: "Negundyk Viešpaties, savo Dievo".
Visa tai aš tau atiduosiu, jei parpuolęs pagarbinsi mane.
Eik šalin, šėtone! Juk parašyta:
"Viešpatį, savo Dievą tegarbink ir jam vienam tarnauk."
"Tamsybėje tūnanti tauta
išvydo skaisčią šviesą,
gyvenantiems uksmingoje mirties šalyje
užtekėjo šviesybė."
Atsiverskite, nes prisiartino Dangaus karalystė.
Petrai!
Andriejau!
Sekite paskui mane. Aš padarysiu jus žmonių žvejais.
Zebediejaus sūnūs, Jokūbai ir Jonai, eikite paskui mane.
Pjūtis didelė, o darbininkų maža.
Melskite pjūties šeimininką
kad atsiųstų darbininkų į savo pjūtį.
Petras, Andriejus
Jokūbas, Jonas
Pilypas
Tomas
Simonas
Baltramiejus
Tadas
Jokūbas, Alfiejaus sūnus
Matas
Judas Iskarijotas
Jūs būsite pjūties darbininkai.
Štai aš siunčiu jus, kaip avis tarp vilkų.
Todėl būkite gudrūs kaip žalčiai, ir neklastingi kaip balandžiai.
Sergėkitės žmonių, nes jie
įskundinės jus teismams ir plaks savo sinagogose.
Jūs būsite dėl manęs vedžiojami pas valdovus bei karalius
liūdyti jiems ir pagonims.
Bet kai jie jus įskųs,
nesirūpinkite, kaip ar ką kalbėsite,
nes tą valandą jums bus duota ką jūs turite sakyti.
Tada jau nebe jūs kalbėsite,
bet jūsų Tėvo Dvasia kalbės jūsų lūpomis.
Jūs būsite visų nekenčiami dėl mano vardo.
Ir nebijokite tų, kurie žudo kūną,
bet negali užmušti sielos.
Verčiau bijokite to, kuris gali pražudyti ir sielą, ir kūną pragare.
Argi ne du žvirbliai parduodami už skatiką?
Ir nė vienas iš jų nekrinta ant žemės
be jūsų Tėvo valios.
O jūsų net visi galvos plaukai suskaityti.
Tad nebijokite! Jūs vertesni už daugybę žvirblių.
Nemanykite, jog aš atėjęs nešti žemei ramybės.
Aš atėjau nešti ne ramybės, o kalavijo.
Atėjau sukiršinti sūnaus prieš tėvą,
dukters prieš motiną
ir marčios prieš anytą.
Žmogaus namiškiai taps jam priešais.
Kas myli tėvą ar motiną labiau negu mane,
sūnų ar dukterį labiau negu mane,
nevertas manęs.
Kas išsaugo savo gyvybę, praras ją,
o kas praranda savo gyvybę dėl manęs, atras ją.
Viešpatie, jei panorėsi, gali mane padaryti švarų.
Noriu, būk švarus.
Žiūrėk, niekam nepasakok,
bet eik ir pasirodyk kunigui ir paaukok Mozės įsakytą atnašą
jiems paliudyti.
Palaiminti turintys vargdienio dvasią; nes jų yra dangaus karalystė.
Palaiminti liūdintys; jie bus paguosti.
Palaiminti romieji; jie paveldės žemę.
Palaiminti alkstantys ir trokštantys teisumo; jie bus pasotinti.
Palaiminti gailestingieji; jie susilauks gailestingumo.
Palaiminti tyraširdžiai; jie regės Dievą.
Palaiminti taikdariai; jie bus vadinami Dievo vaikais.
Palaiminti persekiojami dėl teisumo; jų yra dangaus karalystė.
Palaiminti jūs, kai dėl manęs esate niekinami ir persekiojami
bei meluojant visaip šmeižiami .
Būkite linksmi ir džiūgaukite,
nes jūsų laukia gausus atlygis danguje.
Juk lygiai taip kadaise buvo persekiojami ir pranašai.
Argi atsiras iš jūsų žmogus, kuris savo vaikui prašančiam duonos, duotų akmenį?
Arba jeigu jis prašytų žuvies, nejaugi paduotų jam gyvatę?
Jei tad jūs, būdami nelabi, mokate savo vaikams duoti gerų daiktų,
juo labiau jūsų dangiškasis Tėvas
duos gera tiems, kurie jį prašo.
Tad visa, ko norite, kad jums darytų žmonės,
ir jūs patys jiems darykite,
nes tai yra Įstatymas ir Pranašai.
Nemanykite, jog aš atėjau panaikinti Įstatymo ar Pranašų.
Ne panaikinti jų atėjau, bet įvykdyti.
Jūs - žemės druska.
Jei druska netektų sūrumo, kuo gi ją reikėtų pasūdyti?
Ji niekam netinka, ir belieka ją išberti
žmonėms sumindžioti.
Jūs - pasaulio šviesa.
Neįmanoma nuslėpti miesto, kuris pastatytas ant kalno.
Ir niekas nevožia indu degančio žiburio, bet stato jį į žibintuvą,
kad šviestų visiems, kas yra namuose.
Nesikraukite lobių žemėje,
kur kandys ir rūdys ėda,
kur vagys įsilaužia ir vagia.
Verčiau kraukitės lobį danguje,
kur nei kandys, nei rūdys neėda.
Kur vagys neįsilaužia ir nevagia.
Niekas negali tarnauti dviem šeimininkams:
arba jis vieno nekęs, o kitą mylės,
arba prie vieno bus prisirišęs, o kitą nieku vers.
Negalite tarnauti Dievui ir Mamonai.
Kai tu daliji išmaldą, tenežino tavo kairė, ką daro dešinė.
Kad tavo išmalda liktų slaptoje,
o tavo Tėvas, regintis slaptoje, tau atlygins.
Jūs esate girdėję, jog buvo pasakyta: "Akis už akį ir dantis už dantį".
O aš sakau jums: nesipriešink piktam,
bet jei kas tave užgautų per dešinį skruostą atsuk jam kitą.
Jūs esate girdėję, jog buvo pasakyta:
"Mylėk savo artimą, ir nekęsk priešo".
O aš jums sakau:
Mylėkite savo priešus ir melskitės už savo persekiotojus,
kad būtumėte savo dangiškojo Tėvo vaikai;
jis juk leidžia savo saulei tekėti blogiesiems ir geriesiems,
siunčia lietų ant teisiųjų ir neteisiųjų.
Neteiskite, kad nebūtumėte teisiami.
Kokiu teismu teisiate, tokiu ir patys būsite teisiami,
ir kokiu saiku seikite, tokiu ir jums bus atseikėta.
Arba kaip gali sakyti broliui: "Leisk išimsiu krislą iš tavo akies", -
kai tavo akyse rąstas?
Melsdamiesi nedaugžodžiaukite kaip pagonys:
jie tariasi būsią išklausyti dėl žodžių gausumo.
Nedarykite taip kaip jie.
Jums dar nepaprašius, jūsų Tėvas žino,
ko jums reikia.
Todėl melskitės taip:
"Tėve mūsų, kuris esi danguje.
Teesie šventas Tavo vardas, teateinie Tavo karalystė,
teesie Tavo valia kaip danguje taip ir žemėje.
Kasdieninės duonos duok mums šiadien.
Ir atleisk mums mūsų kaltes,
kaip ir mes atleidžiame savo kaltininkams.
Ir neleisk mūsų gundyti, bet gelbėk mus nuo pikto".
Todėl aš sakau jums: per daug nesirūpinkite
savo gyvybe, ką valgysite,
nei savo kūnu, kuo vilkėsite.
Argi gyvybė ne daugiau už maistą, ir kūnas - už drabužį?
Įsižiūrėkite į padangių sparnuočius: nei jie sėja nei pjauna, nei į
kluonus krauna,
o jūsų dangiškasis Tėvas juos maitina.
Argi jūs ne daug vertesni už juos?
O kas iš jūsų gali savo rūpesčiu
bent per vieną sprindį prailginti sau gyvenimą.
Ir kam gi taip rūpinatės drabužiu?
Pasižiūrėkite, kaip auga lauko lelijos.
Jos nesidarbuoja ir neverpia,
bet sakau jums: nė Saliamonas pačioje savo didybėje
nebuvo taip pasipuošęs, kaip kiekviena jų.
Jeigu Dievas taip aprengia laukų gėlę, kuri šiandien žydi,
o rytoj metama į krosnį,
tai argi jis dar labiau nepasirūpins jumis, mažatikiai?
Todėl nesisielokite ir neklausinėkite: "Ką valgysime?"-
arba: "Ką gersime"? arba: "Kuo vilkėsime"?
Visų tų dalykų vaikosi pagonys.
Jūsų dangiškasis Tėvas juk žino,
kad viso to jums reikia.
Jūs pirmiausia ieškokite Dievo karalystės ir jo teisumo,
o visa tai bus jums pridėta.
Taigi nesirūpinkite rytdiena,
nes rytojus pats pasirūpins savimi.
Kiekvienai dienai gana savo vargo.
Įeikite pro ankštus vartus,
nes erdvūs vartai ir platus kelias į pražūtį,
ir daug juo einančių.
Kokie ankšti vartai ir koks siauras kelias į gyvenimą.
Tik nedaugelis jį atranda.
Aš šlovinu tave, Tėve, Dangaus ir žemės Viešpatie,
kad paslėpei tai nuo išmintingųjų ir gudriųjų
o apreiškei mažutėliams.
Taip, Tėve, nes tau taip patiko.
Viskas yra mano Tėvo atiduota; ir niekas nepažįsta Sūnaus, tik Tėvas;
nei Tėvo niekas nepažįsta, tik Sūnus ir kam Sūnus panorės apreikšti.
Ateikite pas mane visi, kurie vargstate ir esate prislėgti; aš jus atgaivinsiu.
Imkite ant savo pečių mano jungą ir mokykitės iš manęs,
nes aš romus ir nuolankios širdies, ir jūs rasite savo sieloms atgaivą.
Mano jungas švelnus, mano našta lengva.
Žiūrėk, tavo mokiniai daro, kas per šabą draudžiama.
Ar ne skaitėte, ką darė Dovydas
ir jo palydovai, būdami alkani?
Kaip jie nuėjo į Dievo namus ir valgė padėtinės duonos,
nors nevalia buvo jos valgytinei jam, nei jo palydovams,o vien tik kunigams?
Arba gal neskaitėte Įstatyme,
jog per šabą kunigai šventykloje pažeidžia šabo poilsį
ir nenusikalsta?
Bet sakau jums:
čia daugiau negu šventykla!
Jei būtumėte supratę, ką reiškia:
Aš noriu pasigailėjimo, o ne aukos,
nebūtumėte pasmerkę nekaltų.
Žmogaus Sūnus yra šabo Viešpats.
Ar leistina šabo dieną gydyti?
Kas iš jūsų turėdamas vieną avį,
jeigu ji per šabą įkris į duobę
nestvers jos ir neištrauks?!
O kaip daug brangesnis už avį žmogus!
Taigi, leistina daryti gera šabo dieną.
Mesk į šalį savo ramentus.
Tik niekam nesakyk apie savo išgyjimą.
Taip turėjo išsipildyti pranašo Izaijo žodžiai:
"Štai mano išrinktasis tarnas,
mano mylimasis, kuriuo gėrisi mano siela.
Aš suteiksiu jam savo dvasią, ir jis skelbs tautoms teisingumą.
Jis nesiginčys, nešauks ir negirdės niekas gatvėse jo balso.
Jis nenulauš palūžusios nendrės ir neužgesins gruzdančio dagčio,
kol nenuves į pergalę teisingumo;
o jo vardas teiks viltį tautoms."
Būtina, kad jis numirtų.
Vietovė tuščia ir jau vėlus metas.
Atleisk žmones, kad, nuėję į kaimus, nusipirktų sau maisto.
Nėra reikalo jiems iš čia eiti. Jūs duokite jiems valgyti.
Mes čia turime penkis kepaliukus duonos ir dvi žuvis.
Atneškite man juos.
Aš einu melstis. Irkites pirma manęs į kitą krantą.
Šmėkla.
Drąsos! Aš Esu.
Nebijokite!
Viešpatie! jei čia tu, liepk man ateiti pas tave vandeniu.
Eik!
Viešpatie! Gelbėk mane!
Silpnatiki, ko suabejojai?!
Ar tu esi tas, kuris turi ateiti,
ar mums laukti kito?
Jonas klausia Tavęs:
"Ar tu esi tas, kuris turi ateiti?"
Keliaukite ir apsakykite Jonui, ką čia girdite ir matote:
aklieji praregi, raišieji vaikščioja,
raupsuotieji apvalomi, kurtieji girdi,
mirusieji prikeliami, vargdieniams skelbiama Geroji Naujiena.
Ir palaimintas, kas nepasipiktins manimi.
Ko išėjote į dykumą pažiūrėti? Ar vėjo linguojamos nendrės?
Ir ko išėjote pamatyti? Ar švelniais drabužiais vilkinčio žmogaus?
Švelniais drabužiais vilkintys gyvena aure karaliaus rūmuose.
Tai ko gi išėjote? Ar pamatyti pranašo?
Taip, sakau jums, ir daugiau negu pranašo.
Jis yra tasai, apie kurį parašyta:
"Štai aš siunčiu pirma tavęs savo pasiuntinį ir jis nuties tau kelią."
Iš tiesų sakau jums: tarp gimusių iš moterų
nėra buvę didesnio už Joną Krikštytoją,
bet ir mažiausias Dangaus Karalystėje didesnis už jį.
Nuo Jono Krikštytojo dienų iki dabar Dangaus karalystė jėga puolama,
ir smarkieji ją sau grobia.
Visi pranašai ir Įstatymas pranašavo iki Jono,
ir jeigu norite priimti, tai jis yra tas Elijas,
kuris turi ateiti. Kas turi ausis, teklauso!
Su kuo galėčiau palyginti šią kartą?
Ji panaši į vaikus, kurie sėdi prekyvietėje
ir šaukia savo draugams:
"Mes jums grojome, o jūs nešokote.
mes giedojome raudas, o jūs nerypavote..."
Buvo atėjęs Jonas, nevalgus ir negeriantis, tai jie kalbėjo: "Jis demono apsėstas".
Atėjo Žmogaus Sūnus, valgantis ir geriantis, tai jie sako: "Štai rijūnas
ir vyno gėrėjas, muitininkų ir nusidėjėlių bičiulis."
Ir vis dėl to išmintis pasiteisina savo darbais.
Vargas jums, miestai, kuriuose dauguma stebuklų buvo padaryta, už tai, kad jūs neatgailavote:
Jeigu Tyre ar Sidone būtų įvykę tokių stebuklų, kokie padaryti pas jus,
jie seniai būtų atsivertę ir atgailavę su ašutine bei pelenuose.
Todėl gi sakau jums: Tyrui ir Sidonui
bus lengviau teismo dieną negu jums!
Ir tu, Kafarnaume,
negi būsi išaukštintas iki dangaus?
Tu nugarmėsi iki pragaro!
Ar nebus šitas Dovydo sūnus?!
Jis išvaro demonus ne kitaip, kaip tik demonų valdovo
Belzebulo galia.
Kas ne su manimi, tas prieš mane,
ir kas su manimi nerenka, tas barsto.
Sakau jums: kiekviena nuodėmė ir piktžodžiavimas bus atleisti,
bet piktžodžiavimas Dvasiai nebus atleistas.
Mokytojau mes norime, kad parodytum ženklą.
Pikta ir neištikima karta reikalauja ženklo,
bet nebus jai duota kito ženklo, tik pranašo Jonos ženklas.
Kaip Jona išbuvo tris dienas ir tris naktis jūrų pabaisos pilve,
taip ir Žmogaus Sūnus išbus tris dienas ir tris naktis žemės širdyje.
Ninevės gyventojai teismo dieną kelsis drauge su šia karta ir ją pasmerks,
nes jie atsivertė išgirdę Jono pamokslus,
o štai čia daugiau negu Jona.
Pietų šalies karalienė teismo dieną prisikels drauge su šia karta ir ją pasmerks,
nes ji atkeliavo nuo žemės pakraščių klausytis Saliamono išminties,
o štai čia daugiau negu Saliamonas.
Štai tavo motina ir broliai stovi lauke, nori su tavimi pasikalbėti.
Netyroji dvasia išėjusi iš žmogaus
klaidžioja bevandenėse vietose, ieškodama poilsio, ir neranda
Tada ji sako: "Grįšiu į savo namus, iš kur išėjau".
Sugrįžusi randa juos tuščius, išluotus ir išpuoštus.
Tada eina, pasiima kitas septynias dvasias, dar piktesnes už save,
ir įėjusios jos ten apsigyvena.
Ir paskui tam žmogui darosi blogiau negu pirma.
Taip atsitiks ir šiai piktai kartai.
Štai tavo motina ir broliai stovi lauke.
Kas gi mano motina ir kas mano broliai?
Štai mano motina ir mano broliai!
Kiekvienas, kas tik vykdo mano dangiškojo Tėvo valią,
yra man ir brolis, ir sesuo, ir motina.
Iš kur šitam tokia išmintis ir stebuklinga galybė?
Argi jo motina nesivadina Marija,
o Jokūbas, Juozapas, Simonas ir Judas argi ne jo broliai?
Ir jo seserys - argi ne visos gyvena pas mus?
Iš kur jam visą tai?
Argi jis ne dailidės sūnus?!
Niekur pranašas nebūna be pagarbos,
nebent savo tėviškėje ir savo namuose.
Mokytojau, ką gerą turiu daryti, kad įgyčiau amžinąjį gyvenimą?
Kam manęs klausi apie gera?
Vienas tėra Geras.
O jei nori įeiti į gyvenimą, laikykis įsakymų.
Kokių?
Nežudyk,
Nesvetimauk,
Nevok, melagingai neliudyk.
Gerbk savo tėvą ir motiną; mylėk savo artimą kaip save patį.
Visa tai aš laikausi nuo savo jaunystės. Aš viso to laikausi.
Jei nori būti tobulas,
eik parduok, ką turi, išdalink vargšams,
tai turėsi lobį danguje.
Tuomet ateik ir sek paskui mane.
Iš tiesų sakau jums, turtuoliui nelengva patekti
į Dangaus Karalystę.
Lengviau kupranugariui išlisti pro adatos ausį,
negu turtuoliui patekti į Dievo Karalystę.
Kristau, palaimink mūsų vaikus!
Pasitraukite nuo Jo! Netrukdykite Viešpačiui!
Leiskite mažutėlius ir nedrauskite jiems ateiti pas mane,
nes tokių yra Dangaus Karalystė.
Už tokį šokį
prašyk, ko nori.
Duok man čia dubenyje Jono Krikštytojo galvą.
Tu gausi ją!
Pasitraukime valtimi į dykvietę.
Persikelkime į kitą pusę.
Viešpatie, leisk man pirmiau pareiti tėvo palaidoti.
Sek paskui mane ir palik mirusiems laidoti savo numirėlius.
Mokytojau, aš seksiu paskui tave, kur tik tu eisi!
Lapės turi urvus, padangių sparnuočiai - lizdus,
o Žmogaus Sūnus neturi kur galvos priglausti.
Kaukite, o vartai! Šauk, o mieste!
Tu, visa Palestina, būsi sunaikinta.
Nes iš šiaurės ateis dūmai.
Jų gatvėse jie apsijuos ašutine.
Ant jų namų stogų ir jų gatvėse
kiekvienas kauks, gausiai verkdamas.
Kuo žmonės sako mane, žmogaus Sūnų, esant?
Vieni sako, kad tu Jonas Krikštytojas,
kiti, Elijas;
o kiti – Jeremijas arba vienas iš pranašų.
Bet kuo jūs sakote mane esant?
Tu esi Kristus, gyvojo Dievo Sūnus.
Palaimintas tu, Simonai, Jonos sūnau.
Nes ne kūnas ir kraujas tau tai apreiškė,
bet mano Tėvas, kuris yra danguje.
Tu esi Petras - Uola;
ant tos uolos aš pastatysiu savo Bažnyčią,
ir pragaro vartai jos nenugalės.
Tau duosiu Dangaus Karalystės raktus;
ką tu suriši žemėje, bus surišta ir danguje,
ir ką atriši žemėje, bus atrišta ir danguje.
Ir niekam šito nepasakokite, kad aš esu Jėzus Kristus.
Turiu eiti į Jeruzalę
ir daug iškentėti
nuo seniūnų, aukštųjų kunigų ir Rašto aiškintojų,
būti nužudytas ir trečią dieną prisikelti.
Nieku gyvu, Viešpatie, tau neturi taip atsitikti!
Eik šalin, šėtone! Tu man papiktinimas,
nes mastai ne Dievo, o žmonių mintimis.
Jei kas nori eiti paskui mane,
teišsižada pats savęs, tepasiima savo kryžių ir teseka manimi.
Žmogaus Sūnus bus
atiduotas į žmonių rankas,
ir jie nužudys jį, o trečią dieną jis prisikels.
Kas gi didžiausias Dangaus Karalystėje?
Jeigu neatsiversite ir nepasidarysite kaip vaikai,
neįeisite į Dangaus Karalystę.
Taigi kas pasidarys mažas, kaip šis vaikelis,
tas bus didžiausias Dangaus Karalystėje.
Kas priima tokį vaikelį dėl manęs, tas mane priima.
O kas papiktintų vieną iš šitų mažutėlių, kurie mane tiki,
tam būtų geriau,
kad asilo sukamų girnų akmuo būtų užkabintas jam ant kaklo
ir jis būtų paskandintas jūros gelmėje.
Vargas pasauliui dėl papiktinimų! Papiktinimai neišvengiami,
bet vargas tam žmogui, per kurį papiktinimas ateina.
Jei tavo ranka ar koja gundo tave nusidėti,
nukirsk ją ir mesk šalin.
Geriau tau sužalotam ar raišam įeiti į gyvenimą,
negu su abiem rankom ar abiem kojom būti įmestam į amžiną ugnį.
Kaip jums atrodo?
Jeigu kas turėtų šimtą avių ir viena nuklystų,
argi jis nepaliktų devyniasdešimt devynių kalnuose
ir neitų ieškoti nuklydusios?
Ir jei surastų, - iš tiesų sakau jums, - jis džiaugtųsi dėl jos labiau,
negu dėl devyniasdešimt devynių, kurios nebuvo paklydusios.
Taip ir jūsų dangiškasis Tėvas nenori,
kad pražūtų bent vienas iš šitų mažutėlių.
Viešpatie, Kiek kartų turiu atleisti savo broliui,
kai jis man nusikalsta?
Ar iki septynių kartų?
Aš nesakau tau - iki septynių, bet iki septyniasdešimt septynių kartų.
Štai keliaujame į Jeruzalę,
ir Žmogaus Sūnus bus atiduotas
aukštiesiems kunigams bei Rašto aiškintojams.
Jie pasmerks Jį mirti,
atiduos pagonims tyčiotis,
nuplakti ir nukryžiuoti,
bet trečią dieną jis prisikels.
Eikite į priešais esantį kaimą
ir tuojau rasite pririštą asilę su asilaičiu.
Atriškite ir atveskite juos man. O jeigu kas imtų dėl to teirautis,
atsakykite: "Jų reikia Viešpačiui" ir iš karto juos paleis.
Tai pranašas Jėzus iš Galilėjos Nazareto.
Parašyta: "Mano namai vadinsis maldos namai",
o jūs pavertėte juos plėšikų lindyne.
Osana Dovydo Sūnui!
Ar girdi, ką jie sako?
Girdžiu!
Argi niekada nesate skaitę:
"Iš vaikų ir kūdikių lūpų parengei sau gyrių?"
Tegul per amžius ant tavęs nemegs vaisiai.
Kaip galėjo tas figmedis taip ūmai nudžiūti?
Jeigu turėtumėte tikėjimo ir nesvyruotumėte,
ne tik galėtumėte taip padaryti su figmedžiu,
bet pasakytumėte šitam kalnui:
"pasikelk ir meskis į jūrą" ir taip atsitiktų.
Visą, ko tikėdami melsite, - gausite.
Kokia galia tai darai?
Kas tau davė šitą galią?
Ir aš noriu paklausti jus vieno dalyko.
jei man atsakysite,
ir aš pasakysiu, kieno įgaliotas tai darau;
Iš kur buvo Jono krikštas?
iš dangaus ar iš žmonių?
Jei pasakysime - iš dangaus, jis mums prikiš:
"Tai kodėl juo netikėjote?".
O jei pasakysime - iš žmonių, reikės bijoti minios,
nes visi laiko Joną pranašu.
Mes nežinome.
Tai nė aš nesakysiu, kokia galia tai darau.
Vienas žmogus turėjo du sūnus.
Kartą jis kreipėsi į pirmąjį:
"vaike, eik ir padirbėk šiandien vinuogyne."
Šis atsakė: "Nenoriu", bet vėliau apsigalvojo ir nuėjo dirbti.
Paskui tėvas kreipėsi į antrąjį sūnų, tais pačiais žodžiais.
Šis jam atsakė: "einu Viešpatie",
bet nenuėjo.
Katras iš jų įvykdė tėvo valią?
Pirmasis.
Iš tiesų sakau jums, muitininkai ir ištvirkėlės
greičiau už jus pateks į Dievo Karalystę.
Nes Jonas atėjo pas jus teisumo keliu,
bet jūs netikėjote juo.
O muitininkai ir ištvirkėlės tikėjo.
Bet jūs, nors tai matėte,
net vėliau neapsigalvojote ir netikėjote juo.
Pasiklausykite kito palyginimo.
Buvo šeimininkas, kuris įveisė vynuogyną,
sumūrijo aptvarą, įrengė spaustuvą, pastatė bokštą,
išnuomojo vynininkams ir iškeliavo į svetimą šalį.
Atėjus vaisių metui, jis siuntė tarnus
pas vynininkus atsiimti savosios vaisių dalies.
Bet vynininkai nutvėrę jo tarnus, vieną primušė,
antrą nužudė, o trečią užmušė akmenimis.
Jis vėl siuntė tarnų, daugiau negu pirmą.
Bet vynininkai ir su šitais pasielgė kaip su anais.
Galop jis išsiuntė pas juos savo sūnų,
manydamas: "Jie drovėsis mano sūnaus".
Tačiau vynininkai, išvydę sūnų, ėmė kalbėtis:
"Eime, užmuškime jį ir turėsime palikimą."
Nutvėrę jie išmetė jį iš vynuogyno ir užmušė.
Tad ką gi atvykęs vynuogyno šeimininkas
padarys su tais vynininkais?
Jis žiauriai nužudys piktadarius
ir išnuomuos vynuogyną kitiems vynininkams,
kurie, atėjus metui, atiduos vaisių.
Ar niekada nesate skaitę Raštuose:
"Akmuo, kurį statytojai atmetė,
tapo kertiniu akmeniu."
"Tai Viešpaties padaryta
ir mūsų akims tai nuostabą kelia."
Todėl sakau jums: Dievo Karalystė bus iš jūsų atimta
ir atiduota tautai, kuri duos vaisių.
Kas nukris ant to akmens, tas suduš,
o ant ko akmuo užgrius, tas bus sutriuškintas.
Nes daug yra pašauktų, bet maža išrinktų.
Mokytojau, mes žinome, kad esi tiesakalbis,
mokai tikro Dievo kelio
ir niekam nepataikauji,
nes nežiūri žmonių poaukščių.
Tada pasakyk, kaip manai:
valia mokėti ciesoriui mokesčius, ar ne?
Kam spendžiate man pinkles, veidmainiai?
Parodykite man mokesčių pinigą!
Kieno čia paveikslas ir įrašas?
Ciesoriaus.
Atiduokite tad, kas ciesoriaus - ciesoriui,
o kas Dievo - Dievui.
Mokytojau, Mozė yra pasakęs:
"Jei kas mirtų bevaikis,
tegul jo brolis veda jo žmoną
ir pažadina savo broliui palikuonių."
Šit pas mus yra buvę septyni broliai.
Pirmasis vedęs mirė ir, neturėdamas vaikų,
paliko savo žmoną broliui.
Taip atsitiko ir antrajam ir trečiajam,
iki septintojo.
Visų paskiausiai numirė ta moteris.
Tad kai mirusieji prisikels,
kuriam iš septynių ji bus žmona?
Jūs klystate, nepažindami nei Raštų, nei Dievo galybės.
Prisikėlę nei ves, nei tekės,
bet bus kaip Dievo angelai danguje.
O apie mirusiųjų prisikėlimą
Ar nesate skaitę, kas jums Dievo pasakyta:
"Aš esu Abraomo Dievas,
Izaoko Dievas ir Jokūbo Dievas."
Jis ne mirusiųjų, bet gyvųjų Dievas!
Mokytojau,
koks įsakymas yra didžiausias Įstatyme?
Mylėk Viešpatį, savo Dievą visa širdimi,
visa siela ir visu protu."
Tai didžiausiai ir pirmasis įsakymas.
Antrasis - panašus į jį:
"Mylėk savo artimą kaip save patį."
Į Mozės krasę atsisėdo Rašto aiškintojai ir fariziejai.
Todėl visą, ką jie liepia, darykite ir laikykitės,
tačiau nesielkite kaip jie elgiasi, nes jie kalba, bet nedaro.
Jie riša sunkias ir nepakeliamas naštas
ir krauna žmonėms ant pečių,
o patys nenori jų nė pirštu pajudinti.
Jie viską daro, kad būtų žmonių matomi.
Jie pasiplatina maldos diržus ir pasididina apsiaustų spurgus.
Jie mėgsta pirmąsias vietas pokyliuose
bei pirmuosius krėslus sinagogose,
mėgsta sveikinimus aikštėse
ir trokšta, kad žmonės vadintų juos "rabi".
O jūs nesivadinkite "rabi", nes turite vienintelį Mokytoją,
o jūs visi esate broliai.
Ir nė vieno iš savųjų nevadinkite "tėvu",
nes turite vienintelį Tėvą danguje.
Taip pat nesivadinkite "mokytojais", nes
jūsų vienintelis Mokytojas yra Kristus.
Kas iš jūsų didesnis, tebūnie jums tarnas.
Nes kas save aukština, bus pažemintas,
o kas žemina, bus išaukštintas.
Vargas jums, veidmainiai Rašto aiškintojai ir fariziejai!
Jūs užrakinate žmonėms Dangaus Karalystę
ir nei patys neinate, nei trokštančių į ją patekti neleidžiate.
Vargas jums, veidmainiai Rašto aiškintojai ir fariziejai!
Jūs keliaujate per jūrą ir sausumą, kad laimėtumėte vieną naujatikį, o kai
toks atsiranda,
jūs padarote iš jo pragaro vaiką, dvigubai blogesnį už jus pačius.
Vargas jums, aklieji vadai, kurie mokote:
"Jei kas prisiektų šventykla, tai nieko,
o jei kas prisiektų šventyklos auksu, tai jis įsipareigoja."
Kvaili jūs ir akli! Kas gi didesnis -
auksas ar šventovė, kuri pašventina auksą?
Arba anot jūsų: "Jei kas prisiektų aukuru, tai nieko,
o kas prisiektų atnaša ant aukuro, tai jis įpareigotas."
Akli!
Kas gi didesnis - atnaša ar aukuras, kuris pašventina atnašą?
Todėl kas prisiekia aukuru, tas prisiekia ir tuo, kas ant jo padėta,
o kas prisiekia šventove, prisiekia ir tuo, kuris joje gyvena.
Ir kas prisiekia dangumi,
prisiekia Dievo sostu ir tuo, kuris jame sėdi.
Vargas jums, veidmainiai Rašto aiškintojai ir fariziejai!
Jūs duodate dešimtinę nuo mėtų, krapų ir kmynų,
o pamirštate, kas svarbiausia Įstatyme,-
teisingumą, gailestingumą ir ištikimybę.
Reikia tai daryti ir ano neapleisti!
Aklieji vadai, jūs iškošiate uodą, o praryjate kupranugarį...
Vargas jums, veidmainiai Rašto aiškintojai ir fariziejai!
Jūs valote taurės bei dubens išorę,
o viduje esate pilni gobšumo ir nesivaldymo.
Aklasai fariziejau! Pirmiau išvalyk taurės vidų,
tai bus tikrai švari ir išorė.
Vargas jums, veidmainiai Rašto aiškintojai ir fariziejai!
Jūs panašūs į pabaltintus antkapius,
kurie iš paviršiaus gražiai atrodo, o viduje
pilni numirėlių kaulų ir visokių nešvarumų.
Taip ir jūs iš paviršiaus atrodote žmonėms teisūs,
o viduje esate pilni veidmainystės ir nedorumo.
Vargas jums, veidmainiai Rašto aiškintojai ir fariziejai!
Jūs statote pranašams antkapius,
puošiate teisiųjų paminklus ir sakote:
"Jei būtume gyvenę savo protėvių dienomis,
nebūtume kartu su jais susitepę pranašų krauju".
Taigi jūs patys prieš save liudijate,
jog esate pranašų žudytojų vaikai.
Pripildykite gi savo tėvų saiką!
Gyvatės, angių išperos! Kaip jūs ištrūksite
nuo pasmerkimo į pragarą!?
Todėl štai siunčiu pas jus
pranašų, išminčių ir Rašto aiškintojų.
Vienus iš jų jūs užmušite ir nukryžiuosite,
kitus plaksite sinagogose
ir persekiosite nuo miesto iki miesto,
kad ant jūsų kristų visas nekaltas kraujas,
išlietas žemėje, pradedant teisiojo Abelio krauju
ir baigiant krauju Barachijo sūnaus Zacharijo,
kurį jūs nužudėte tarp šventovės ir aukuro.
Iš tiesų sakau jums: visą tai ištiks šią kartą.
Jeruzale, Jeruzale! Tu žudai pranašus
ir užmuši akmenimis tuos, kurie pas tave siųsti!
Kiek kartų norėjau surinkti tavo vaikus,
kaip višta surenka savo viščiukus po sparnais,
o tu nenorėjai!
Štai jūsų namai bus jums palikti tušti.
Taigi aš jums sakau: nuo dabar jūs manęs nebematysite,
kol netarsite:
"Garbė tam, kuris ateina Viešpaties vardu!"
Ar matote visą tai? Iš tiesų sakau jums:
čia neliks akmens ant akmens,
viskas bus išgriauta.
Atėjo laikas suimti Jėzų
klasta
ir nužudyti.
Tik ne per šventes,
Kad žmonėse nekiltų sąmyšio.
Kam toks eikvojimas?
Juk buvo galima aliejų brangiai parduoti ir išdalyti pinigus vargšams.
Kam skaudinate moterį?!
Ji man padarė gerą darbą!
Vargšų jūs visuomet turėsite su savimi,
o mane - ne visuomet.
Išpildama aliejų ant mano kūno,
ji tai padarė mano laidotuvėms.
Iš tiesų sakau jums: visame pasaulyje,
kur tik bus skelbiama ši Evangelija,
ir jos atminimui bus pasakojama, ką yra padariusi.
Ką man duosite, jeigu jį išduosiu jums?
Trisdešimt sidabrinių.
Iš tiesų sakau jums:
vienas iš jūsų mane išduos.
Nejaugi aš?
Aš?
Nejaugi aš, Viešpatie?
Aš, Viešpatie?
Ar aš?
Mane išduos dažantis kartu su manim duoną dubenyje.
Žmogaus Sūnus, tiesa, eina savo keliu,
kaip apie jį parašyta,
bet vargas tam žmogui, kuris išduos Žmogaus Sūnų!
Geriau jam būtų buvę negimti.
Nejaugi aš, Rabi?!
Tu tai sakai...
Imkite ir valgykite:
tai yra mano kūnas.
Gerkite iš jos visi,
nes tai yra mano kraujas, Sandoros kraujas,
kuris už daugelį išliejamas nuodėmėms atleisti.
Ir sakau jums:
nuo šiol aš nebegersiu šito vynmedžio vaisiaus
iki tos dienos, kada su jumis gersiu jį naują
savo Tėvo karalystėje.
Šią naktį jūs visi manimi pasipiktinsite,
nes parašyta: "Ištiksiu piemenį,
ir avių kaimenė išsisklaidys."
O kai prisikelsiu, aš nueisiu pirma jūsų į Galilėją.
Jei net visi tavimi pasipiktintų, aš niekuomet nepasipiktinsiu.
Iš tiesų sakau tau: šią naktį,
dar gaidžiui nepragydus,
tu tris kartus manęs išsiginsi.
Jei man reikėtų net mirti kartu su tavimi,
vis tiek tavęs neišsiginsiu.
Pasėdėkite čia, kol aš ten nuėjęs melsiuos.
Petrai, ir jūs, Zebediejaus sūnūs,
Eikite su manimi.
Mano siela mirtinai nuliūdusi.
Likite čia ir pabudėkite kartu su manimi.
Mano Tėve, jeigu įmanoma, teaplenkia mane ši taurė.
Tačiau ne kaip aš noriu, bet kaip Tu.
Negalėjote nei vienos valandos pabudėti su manimi?
Budėkite ir melskitės, kad nepatektumėte į pagundą.
Dvasia ryžtinga, bet kūnas silpnas.
Mano Tėve,
Jei ši taurė negali praeiti mano negerta,
tebūnie Tavo valia.
Kišk kalaviją atgal, kur buvo, nes visi, kurie griebiasi kalavijo,
nuo kalavijo ir žus.
Gal manai, jog aš negaliu paprašyti savo Tėvą,
ir jis bemat neatsiųstų man
per dvylika legionų angelų?!
Tarsi plėšiko išėjote sugauti manęs su kalavijais ir vėzdais.
Aš kasdien sėdėjau šventykloje mokydamas,
ir manęs nesuėmėte.
Bet viskas šitaip dedasi, kad išsipildytų pranašų Raštai.
Džiaukis, Rabi!
Drauge, dėl ko tu atėjai?
Ką jūs galite paliūdyti prieš šitą žmogų?
Šitas yra sakęs: "Aš galiu sugriauti Dievo šventyklą ir per tris dienas ją vėl atstatyti."
Aš taip pat tai girdėjau.
Tu nieko neatsakai į šituos kaltinimus?!
Ką jie prieš tave liudija?
Prisaikdinu Tave gyvuoju Dievu, kad mums pasakytum,
ar tu Mesijas, Dievo Sūnus?
Tu tai sakai.
Bet ir aš jums sakau: nuo šiol jūs matysite Žmogaus Sūnų,
sėdintį Visagalio dešinėje
ir ateinantį dangaus debesyse!
Jis piktžodžiauja!
Jis piktžodžiauja! Piktžodžiauja!
Kam dar mums liudytojai?
Štai girdėjote piktžodžiavimą,
Kaip jums regisi?
Vertas mirties!
Ir tu buvai su Jėzumi Galilėjiečiu.
Aš nežinau, ką tu sakai.
Šitas buvo su Jėzumi Nazarėnu.
Aš nepažįstu to žmogaus.
Tikrai tu vienas iš jų, nes ir tavo tarmė tave išduoda.
Aš nepažįstu to žmogaus!
Jis turi mirti.
Atiduokite jį Poncijui Pilotui, valdytojui.
Nusidėjau išduodamas
nekaltą kraują.
Kas mums darbo?! Tu žinokis!
Jų negalima dėti į šventyklos iždą,
nes tai užmokestis už kraują.
Nupirkime už juos puodžiaus dirvą
ateiviams laidoti.
Jis save vadina Dievo Sūnumi!
Ar negirdi, kaip baisiai tave kaltina?
Šiandien yra Velykos.
Ir kaip visada per Velykas noriu paleisti vieną kalinį.
Katrą norite,
kad jums paleisčiau: Barabą
ar Jėzų, vadinamą Mesiju?
Barabą!
O ką gi pikta yra padaręs?
Ant kryžiaus jį!
Aš nekaltas dėl šio teisiojo kraujo.
Jūs žinokitės.
Sveikas, žydų karaliau!
Tu, nešk kryžių!
Girdėti girdėsite, bet nesuprasite,
žiūrėti žiurėsite, bet nematysite.
Šitos tautos širdis aptuko.
Jie prastai girdėjo ausimis ir užmerkė akis,
kad kartais nepamatytų akimis,
neišgirstų ausimis.
Mano Dieve, mano Dieve, kodėl mane apleidai?!
Jis šaukiasi Elijo.
Liaukis, pažiūrėsime ar ateis Elijas jo išgelbėti.
Jūs nebijokite! Aš žinau, kad ieškote Jėzaus, kuris buvo nukryžiuotas.
Jo čia nebėra, jis prisikėlė, kaip buvo sakęs. Skubiai duokite žinią jo mokiniams:
Jis prisikėlė iš numirusių ir eina pirma jūsų į Galilėją;
tenai jį ir pamatysite.
Man duota visa valdžia danguje ir žemėje.
Tad eikite ir padarykite mano mokiniais visų tautų žmones,
krikštydami juos vardan Tėvo, ir Sūnaus, ir Šventosios Dvasios,
mokydami laikytis visko, ką tik esu jums įsakęs.
Ir štai aš esu su jumis per visas dienas iki pasaulio pabaigos.
Lietuviški titrai: Nerijus