Palikite tą daiktą ramybėje. Jis karštas!
Džiuzepe!
Ar gali mesti ją man atgal?
Džiuzepe!
Kodėl tu leidi jiems taip su tavimi elgtis?
Žinau - tai niekai. Tau tai visada niekai.
Viskas tau lyg pokštas.
Mokykla - pokštas, gyvenimas - pokštas.
Džiuzepe, tau dvidešimt metų.
Tu vyras! Tai rimtas dalykas.
Dievaži, kas su tavimi bus?
Džiuzepe, tu esi našta, nebegaliu to pakelti.
Noriu pasikalbėti su tavo tėvu.
Ne.
Žinau, kad jis dirba.
Ką gi, keliaukime į jo darbo vietą.
Lauk!
Nagi, lauk.
Nešdinkitės!
Lauk!
Pasiimk mane. Tai mane pribaigs.
Du vyrai namuose ir viską reikia padaryti man!
Mano kaltė.
Reikėjo sutaisyti duris,
bet turėjau svarbesnių reikalų.
Tu jai parodyk tai.
Ji nusiramins.
Man reikia susitikti dėl darbo.
Mama?
Pamelžk ožką.
Tada galėsi nuimti Nino nešulius.
Ir tuomet galėsi susitvarkyti namuose.
Kas čia?
- Diplomas. - Diplomas?
Išleidžiamas iš mokyklos balandį.
Tu? Klasės bukagalvis.
Kieno tai mintis?
A, suprantu.
Kurgi jis?
Turiu jam išskirtinį diplomą.
Aš jį išleisiu tiesiai per stogą!
Džiuzepe, Džiuzepe...
Manai, kad laikiau tave mokykloje
visus šiuos metus dėl šito popieriaus?
Manai, kad man neplyšo širdis
matyti tave, suaugusį vyrą, tarp moksleivių?
Tačiau bent jau žinojau, kur esi.
Kasdien tokioje vietoje, kur seserys tavimi pasirūpina.
Dabar...
Ką gi aš su tavimi darysiu?
Ką tu pats darysi?
Aš galiu būti dailidė, kaip tėtis.
Dailidė!
Jis nė vienos vinies neįkalė per tris mėnesius!
Jeigu tu galėtumei būti dailidė ar batsiuvys, ar kalvis,
aš būčiau laimingiausia motina pasaulyje.
Bet tu negali, Džiuzepe.
Tu negali! Supranti?
Štai, sūnau...
Kaip Nino, tu tempsi naštas ir stengsies iš visų jėgų iki gyvenimo galo.
Tikėkis blogiausio, tuomet nenusivilsi.
Dabar eik. Nuimk Nino nešulius.
Nino...
Pažvelk...
Diplomas.
Daugiau jokios mokyklos.
Mes keliausime dirbti.
Džiuzepe, 50 centų per dieną, ir tu dainuoji?
Hm?
Penkiasdešimt centų per dieną, ir tu dainuoji?
Pažvelk!
Pasižiūrėk.
Paklausyk.
Tau galvą perkaitino saulė!
Baronas!
Kvaily!
Silpnaproti!
Pažiūrėk, ką padarei!
Mano vynmedžiai.
Užmušiu tave!
Džiuzepe.
Prievaizdas pagaliau atvyko.
Jis atima namą, idant sumokėtų mano skolas.
Baronas Marko.
Baronas?
Čia, mūsų namuose? Tu pamišęs.
Aš...
Aš sunaikinau jo vynuogynus.
Džiuzepe!
Ar tu čia, mano sūnau?
Aš ką tik prisiminiau...
Turiu susitikti dėl darbo.
Džiuzepe.
Džiuzepe, mes tavęs laukėme.
Ką padarei?
O, tik ne dar kartą. Ne dabar.
Ar baronas Marko čia?
Baronas Marko...
Jis niekada nebuvo toks tvirtavalis.
Užeik.
Tu manęs neatpažįsti, ar ne?
Kaip galėtumei?..
Paskutinį kartą, kai tave mačiau,
laikiau savo rankose ir pakrikštijau.
Dėdė Džiovanis.
Tėvas vyresnysis Džiovanis.
Jis neseniai buvo išrinktas vyresniuoju
Martinos vienuolyne.
Tai tėvas Raspis... Mano sūnėnas Džiuzepė.
Jis susižeidė besimelsdamas.
Prisėskit, prisėskit.
Įpilk vyno.
Papjaustyk dar sūrio.
Papjaustyk dar sūrio! Nagi.
Valgykit, gerkit. Tai jūsų namai.
Užteks, ačiū.
Prašau jūsų, tėve Raspi.
Jis labai nervinasi.
Ar galite dėl to jį kaltinti?
Niekada nepriėmėme tokių garbingų svečių
šioje kuklioje pastogėje.
Mano brolis - Bažnyčios kunigaikštis.
Ačiū Tau, Visagali Dieve,
kad atsakei į vargšės moters maldas.
Frančeska, prašau.
Aš tik Ordino mokytojas.
Mes ką tik atvykome iš Romos,
kur netgi vyskupai tokie paplitę, kaip ir katės.
Nesikuklink.
Tu visai kaip Džiuzepė.
Sunkiai dirbantis, patikimas, protingas.
Paklausk sesers Nunciatos. Ji tau pasakys.
Mano sūnus buvo geriausias mokinys licėjuje,
baigiąs mokyklą trimis mėnesiais anksčiau už kitus.
Norėtum pamatyti jo diplomą?
Ne, Frančeska, tikiu tavimi.
Nesu tikras, kad šis jaunuolis tinka vienuoliniam gyvenimui.
Kaip galite šitaip šnekėti?
Pasikalbėkit su juo.
Suteikit jam galimybę.
Galbūt mano sesuo teisi.
Tai svarbus reikalas. Negalime skubėti.
Džiuzepe.
Džiuzepe!
Džiuzepe, ateik!
Džiuzepe... Eikš.
Prisėsk, sūnau. Sėskis.
Ar tu kada mąstei apie įžadus?
Kunigo.
Mes mąstėm truputėlį apie ką kita, Frančeska.
Pavyzdžiui, vienuolyno broliukas.
Mums visada pravers geras dailidė,
mūrininkas, sodininkas, darbininkas.
Tiems darbams, kuriuos turime atlikti, tarnaudami Kristui.
Esu tikras, jog tau Martinoje atsiras vieta.
Sutinki?
Tegu jaunuolis apsisprendžia pats.
Kvaily!
Ko gi tu nori?
Būti man po padu ištisą dieną?
Kimšti savo pilvą, neparnešti nė cento į namus?
Ar šito tu nori?
Prarasti vieną darbą po kito kaip tavo niekam tikęs tėvas?
Nieko stebėtino, kad iš tavęs juokiasi,
nes tu esi kvailys!
Šie šventi Dievo žmonės
siūlo tau progą, pasitaikančią kartą gyvenime, ir tu atsisakai.
Kodėl? Kodėl dėl Dievo?
Mama, žinai, kad aš negaliu daryti nė vieno iš tų dalykų.
Aš ne dailidė, ne mūrininkas--
Tačiau bent pamėgink.
Mėginau šimtus kartų.
Negaliu. Žinau tai.
Ponia, galbūt Džiuzepė supranta savo ribotumą.
Vienuolinis gyvenimas yra sunkus, labai sunkus.
Tvarka yra griežta.
Bet, tėve--
Štai, Frančeska.
Tai buvo Džiuzepės sprendimas, ir jis padarė jį.
Mama!
Džiuzepe, sūnau.
Kas nutiko, mama?
Šie priepuoliai...
Nenorėjau tavęs gąsdinti,
bet aš jau neilgai būsiu šiame pasaulyje, sūnau.
Džiuzepe, kas tavęs laukia, kai manęs nebebus?
Kas tavimi pasirūpins?
Mama, nesijaudink. Aš išgyvensiu.
- Pažadėk man, sūnau. - Bet ką.
Keliauk į vienuolyną su dėde
ir gyvenk šventojo gyvenimą.
Ko dar gali tikėtis motina iš savo vaiko -
žinoti, kad Dievas juo rūpinasi,
saugodamas nuo pasaulio vilionių.
Pažadėk, Džiuzepe.
Pažadu viską.
Viską, mama.
Frančeska, galbūt tau geriau šiek tiek pailsėti.
Pailsėti?
Mes valgysime ir gersime, ir švęsime.
Tai laimingiausia mano gyvenimo diena.
Nagi.
Tėve, jūsų sesuo yra nepaprasta moteris.
Jeigu ji būtų vyras, taptų vyskupu.
Ji taptų popiežiumi.
Puikybė pasirodo prieš nuopuolį.
Tu nekeliauji į puotą; eini prašyti išmaldos.
Tėvas Raspis laukia, Eminencija.
Kur jis?
Viršuje, prie vartų.
Geraširdiškumas bei meilė yra pagrindinės dorybės, broli Džiuzepe...
Tačiau mano mėgstamiausia yra punktualumas.
Ką gi, mano broliai, atėjo laikas.
Kaip jau sakiau, šiandien jūs išgyvensite naują dvasinę patirtį.
Keliausite į kaimus prašyti išmaldos.
Matau, kad kyla dvejonių.
Kilusiems iš gerų šeimų,
kaip kai kurie jūsų, tai natūralu.
Ar teisėta prašyti išmaldos?
Ar moralu?
Ar tai gera sielai?
Na, šventasis Pranciškus davė mums atsakymus.
Ir jis sako mums, kad tai tikrai teisėta
ir moralu, ir gera prašyti pagalbos vienuolynui...
ugdant nuolankumą...
ir įgijant priešnuodį prieš tuštybės nuodus.
Tuštybės nuodus...
Pripildykite krepšius, mano broliai, ir telydi jus Dievas.
Dar vienas dalykas...
Atminkite, kad mes turime savo sodą.
Nereikia jokių daržovių.
Telaimina jus Dievas, mano drauge.
Pagalba šventajam Pranciškui!
Ei! Pažiūrėk, ką radau!
Ei!
Palikite tai!
Ei!
Palikite! Tai priklauso vienuolynui!
Palikite tai!
Stokite!
Pakanka! Leiskime jam eiti!
Eime!
Ei, vaikinai! Kaip aš atrodau?
Puiku, mano broliai.
Puikiai padirbėjote.
Gera matyti, kad krikščioniškas geraširdiškumas dar gyvas pasaulyje.
Tėve Raspi, tai buvo praturtinanti patirtis.
Dabar mes suprantame, ką jūs kalbėjote apie tikrą nuolankumą.
Šlovė Viešpačiui už tai.
Nuneškite tai broliui Leo į virtuvę.
Kas ten?
Kas tu? Ką tu--
Tavo sutana...
Tavo sandalai!
Asilas!
Kas nutiko?
O, Gailestingumo Motina.
Sakau jums, tėve,
šis žmogus ardo tvarką visame vienuolyne!
Jis turi grįžti ten, iš kur atėjęs!
Tėve, prašau jūsų! Turėkite šiek tiek daugiau kantrybės!
Ką Džiuzepė galėjo padaryti?
Lečėje yra tokių skersgatvių, kur pats velnias nedrįstų kojos įkelti.
Turėtume dėkoti Dievui, kad jis grįžo gyvas!
Mūsų vienuoliai jau tris amžius
prašo išmaldos Lečės gatvėse, tėve.
Jie visada būdavo priimami - ir gerbiami.
Tao kodėl Džiuzepė ne?!
Todėl, kad jis pritraukia bėdas!
Koks dar paaiškinimas gali būti?
Kur jis?
Kas?
Asilas! Tu jį pardavei, ar ne?
- Ne, nepardaviau! - Nemeluok!
Tu pardavei jį Lečėje!
Ką padarei su pinigais?
Nežinau.
Aš jau sakiau prieš tai -
aš nežinau, kas nutiko tam asilui.
Ar buvai išpažinties?
Taip...šįryt.
Pas ką tu ėjai?
- Ne pas tėvą Raspį. - Ne.
Jis tau niekada neatleis.
Tu kvailys! Žinai tai?
Visi taip sako. Visi vienuoliai!
Aš turiu šitai, bet tu turi spragą čia.
Tu čia nepriklausai.
Tu gauni darbo visur - virtuvėje, sode,
čia, šitoje gražioje klauzūros vietoje.
O aš? Tvarto darbininkas, turintis semti mėšlą visą dieną.
Mielai dirbčiau tvarte. Manau, tai nuostabu.
O, koks tu iš tiesų kvailas.
Ir jei ne tavo dėdė, aš dirbčiau tavo darbą,
o tu būtumei tvarte su asilais, kur tau ir vieta!
Pažvelk!
Kregždės lizdas!
Ir tu geriau jo atsikratyk!
Šiai statulai 200 metų.
Pažiūrėk.
Kvaily! Paleisk juos!
Ne.
Jis per jaunas; nemoka skristi.
Nemanau, kad Marija prieštaraus.
Džiuzepe!
Tuojau pat ateik čia!
Užeikite.
Jums, tėve vyresnysis.
Dėkoju, tėve.
Užeik, Džiuzepe.
Šis laiškas atėjo ką tik.
Jis nuo tavo motinos.
Jai tavęs reikia...
Tavo tėvas mirė šiąnakt.
Ir štai jo nebėra.
Nepaisant visų jo trūkumų, jis buvo geras žmogus.
Žinai, Džiuzepe?
Jis tave mylėjo labiau negu mane.
Ar gali patikėti?
Mano gyvenimas dabar paprastesnis.
Tavo tėvą buvo nuostabu mylėti,
bet ne gyventi kartu su juo.
Ateina laikas, kai gyventi
yra svarbiau nei mylėti.
Kai jis buvo gyvas, negalėdavau užmigti,
svarstydama, kur jis yra.
Dabar žinau.
Kaip žinau, kur esi tu.
Tu laimingas Martinoje?
Taip.
Koks tu gražus savo rudais drabužiais.
Tu atvėrei jiems akis per laidotuves.
Šiandien jie išmoko savo pamoką.
- Kas? - Visas miestas.
Metų metus jie kalbėdavo,
kad tu pavirsi į girtą slunkių, kaip tavo tėvas.
Tačiau šiandien mes jiems parodėm.
Jei tik mano brolis būtų galėjęs čia būti.
Tėvas vyresnysis.
Turiu tau laišką... nuo dėdės Džiovanio.
Ne!
Ne, jie negali!
Aš jiems neleisiu!
Jie negali taip su manimi elgtis!
Kas nutiko?
Jie tave išmetė!
Jie nenori, kad grįžtum, nes tu kvailys.
Tu kėlei vien bėdas nuo tos dienos, kai įžengei ten.
Nuo tos dienos, kai gimei!
Ką padarei šįkart?
Pasakyk man...
Atsakyk.
Sudaužiau statulą.
Dėl to, kad sulaužei mažą statulėlę, jie išmeta tave kaip šunį?
Ji nebuvo maža, ji didelė. Didesnė už tave.
Ji buvo...
Senesnė nei 200 metų.
Dviejų šimtų! Senas šlamštas.
Ir dėl šito jie sugriauna žmogaus gyvenimą?
Mes dar pažiūrėsim.
Puikų brolį turiu.
Eime.
Liaukis.
Pasakykit tėvui vyresniajam, kad jo sesuo čia.
Moterys neįleidžiamos.
Mama, jie gieda Vakarinę. Tai šventvagystė.
Nagi!
Džiovani!
A, štai kur tu.
Ššš...
Tu esi priešais Švenčiausiąjį Sakramentą.
Pakalbėsime lauke.
Ne! Čia!
Džiuzepe.
Kas geriausiai supranta motinos širdį, jei ne Dievas?
Džiuzepe, eikš čia!
Mano sūnus, tavo sūnėnas, kūnas tavo kūno -
ką tu su juo padarei?
- Frančeska. - Kokią nuodėmę jis padarė?
Žmogžudystės, šventvagystės, svetimavimo?
Kodėl tu jį išmetei lauk?
Frančeska, aš ne--
Kas tu manaisi esąs? Popiežius?!
Tu, iš visų žmonių.
Mano sūnus sudaužė statulą!
O kaip tu, Džiovani?
Pameni Giancarlo smuklę per savo aštuonioliktąjį gimtadienį?
Sudaužei visas taures, visus butelius,
sulaužei visas kėdes toje vietoje!
Ar man tęsti, tėve vyresnysis?
Atmink visus tuos vargšus žmones--
Lauk! Gana!
Kaip dėl Džiuzepės? Ar jis lieka?
Aptarsime tai mano kabinete.
Pasilik ir giedok su savo broliais.
Gobo!
Viskas atrodė kitaip, kai aš čia buvau atsakingas.
Nuostabiai atrodai.
Taip manai?
Kaip tėvas vyresnysis!
Tikrai?
Kaip atrodo iš nugaros?
O, nieko nesimato.
Kaip einasi virtuvėje?
Pažiūrėk pats.
Jokių nuospaudų, jokių purvinų panagių,
ir geriausias maistas.
Džiaugiuosi dėl tavęs.
Tu pavydi, kadangi atėmiau tavo darbą.
Ne! Tu klysti!
Aš laimingas čia. Turiu savo namus, savo šeimą.
Namus? Kiaulių gardą?
Tau vėl gresia nemalonumai.
Ar žinai, kas atvyksta rytoj?
Ne.
Pranciškonų Ordino Generalinis vikaras -
pats vyskupas Durso - kad padarytų kasmetinę apžiūrą.
Ar tai tiesa?
Žinai, ką tai reiškia?
Tai reiškia, kad tvartas geriau būtų tvarkingas, arba lėksi lauk.
Ir šįkart bėgimas namo pas mamą tau nepadės.
Aš buvau pernelyg užsiėmęs.
Pamėginsiu suspėti šiąnakt.
Dabar jau per vėlu. Tai beviltiška.
Beviltiška!
Ėdžios purvinos.
Nėra nieko ožkoms ir asilams.
Prašau, palik mane vieną.
Nenoriu dar kartą būti išmestas.
Prašau, man reikia dirbti.
Ką šitas daiktas daro ant žemės?
Pakinktai turi savo vietą.
Jie turėtų kabėti ant sienos.
Gobo!
Lauk iš čia!
Nešdinkis!
Lauk iš čia!
Lauk!
Atleisk man.
Neturėjau taip elgtis.
Geriausias Italijos vynas.
Prisiminkit mane per Kalėdas.
Tai bus puikiausias mūsų derlius.
Vienuoliai Sicilijoje užaugina didesnes alyvuoges.
Leiskite jums parodyti mūsų citrinmedžių sodelį.
Ar mes netoli tvarto?
Jūsų Ekscelencija, dar nematėte mūsų braškių ir daržovių.
Vėliau, vėliau.
Vyno spaustuvą?
Veskit mane į tvartą.
Šis kelias, Jūsų Ekscelencija.
Turiu pasakyti, nelabai tvarkinga.
Kas čia atsakingas?
Brolis Džiuzepė, mano sūnėnas.
Kas ten?
Kiaulė, Jūsų Ekscelencija.
Taip, žinoma.
Sunkiai dirba, atrodo.
Leiskite man, Jūsų Ekscelencija.
Kelkis!
Kaip tu paaiškinsi visa tai, Džiuzepe?
Nagi?!
Ne...
Taip.
Parodyk man!
Jie buvo vėlyvi, Jūsų Ekscelencija.
Beveik praradau jų motiną.
Ji negalavo visą savaitę.
"Kas iš jūsų, turėdamas šimtą avių ir vienai nuklydus,
nepalieka dykumoje devyniasdešimt devynių
ir neieško pražuvusios, kolei suranda?!"
Šventasis Lukas.
Šventasis Lukas?
Taip.
Štai kokių jaunų žmonių mums reikia mūsų Ordine.
Tikras šventojo Pranciškaus sūnus.
Geras darbas, mano sūnau.
Ir tebūnie tai pamoka mums visiems.
Svarbiausi dalykai yra pirmoje vietoje.
Aš matau, kad brolis Džiuzepė yra gana užsiėmęs.
Padėkite jam susitvarkyti tvarte.
Man patinka mėšlo kvapas.
Kai buvau mažas berniukas,
mes buvome labai neturtingi, tačiau turėjom nedidelį ūkį.
Ten buvo du asilai, karvė ir nedidelis arklys...
Jei mes priimame Tradiciją ir biblinius Dekalogo
paliepimus apie Tėvo viršenybę,
tuomet turime paklausti savęs -
ar Sūnaus pašlovinimas dėl Jo Tėvo
įrodo nelygybę, kalbant apie Švenčiausiąją Trejybę?
Ir privalome klausti toliau -
ar tai papildomas Šventosios Dvasios darbas,
ar atsakymas į šiuos iškylančius Švenčiausiosios Trejybės paradoksus?
Paklauskime Hipono vyskupo, paties šventojo Augustino,
kuris sako...
''Iš tiesų tegul jie saugosi, kad nepalaikytų Šventosios Dvasios didesnės už abudu,
kadangi Ji pašlovina Sūnų, kurį pašlovina Tėvas.
Tuo tarpu neparašyta, kad Ji pati
yra pašlovinta Tėvo arba Sūnaus...''
Nuostabu.
Labai gražu, Džiuzepe.
Aš dainuodavau šią dainą Kalabrijoje.
Dabar čia labai malonu.
Galiu prisijungti?
Taip. Atnešiu jums suolelį.
O ne, ne. Jokių ceremonijų.
Štai.
Dėkui.
Prisėsk.
Duok man kaštainį.
Jie karšti, Jūsų Ekscelencija.
Kaip laikosi ėriukai?
Miega.
Daviau jiems vardus.
Taip?
Vienas yra Džeronimas, o kitas - Bartolomėjus.
Puiki naktis.
Tik pažvelk į žvaigždes.
Ar jūs kada pastebėjote...
kuo ilgiau žiūri, tuo daugiau žvaigždžių pamatai.
Taip, įdomu kodėl.
Brolis Orlandas tikrai turėtų paaiškinimą.
O taip.
Brolis Orlandas žino viską.
Kaip tik girdėjau jį mėginant paaiškinti Trejybę.
Dabar tai dar didesnis slėpinys nei iki šiol.
Ji visada mane kamavo, Trejybė.
Džiuzepe, aš niekada išties negalėjau to suprasti.
Tiesiog tikėjau.
O kaip tau?
Ar tave tai kankina?
Ne.
Yra trys Asmenys ir vienas Dievas.
Tėvas, Sūnus ir Šventoji Dvasia, visi viena.
Taip, bet šitai tinka vaikui.
Tačiau tai maža paguoda vyskupui, kuris turėtų išmanyti teologiją.
Aš kaimietis, Džiuzepe, visai kaip tu -
praktiškas žmogus.
Taigi, suprantu tik tai, ką jaučiu, ne ką matau.
Pažvelkit.
Vienas apklotas...
ir viena, dvi, trys klostės.
Trys klostės viename apklote.
Trys Asmenys ir vienas Dievas, kaip Trejybė.
Nuostabu, Džiuzepe.
Tiesiog nuostabu.
Sėskis. Pakalbėkime dar.
- Ar jums šalta? - O ne. Ačiū.
Žinai, kartais man atrodo,
kad kuo daugiau studijuoji, tuo mažiau žinai.
Nes kai buvau jaunas kaip tu
viskas buvo taip aišku, taip paprasta.
O dabar...
dalykus, kuriuos suvoki savo širdyje ir sieloje,
taip sunku paaiškinti.
Trejybė, laisva valia, pirmoji priežastis.
Galbūt tu gali man padėti.
Aš?
Tu, turbūt labiau nei kas kitas.
Ar tu neprieštarauji, kad aš čia, Džiuzepe?
O ne, ne.
Ką gi, tuomet suvalgykim dar kaštainių ir pakalbėkim.
Ir vieną naktį, kai mano tėvai miegojo,
aš paėmiau savo tėvo matavimo juostą ir pastačiau asilą
tiesiai viduryje tarp dviejų šieno kupetų.
Ir asilas nugaišo iš bado?
Ne! Nino suėdė jas abi.
O, dangau, aš geriau grįšiu į savo kambarį,
kol tėvas Raspis nepradėjo manęs ieškoti.
Ką gi, Džiuzepe, nieko apie tave nežinau,
tačiau tai buvo pati geriausia mano naktis.
O, man taip pat.
Bijau, kad per daug plepėjau.
Mes abu tai darėme... Kaip dvi vienuolės virtuvėje.
Bet dabar jaučiuosi geriau.
Ar tu kada mąstei apie kunigystę, Džiuzepe?
Ne.
Aš taip pat...
Aš beveik nemoku skaityti ir rašyti.
Skaityti ir rašyti - bet kas tai sugeba.
Pašaukimas yra duotas tik keliems išrinktiesiems.
Jis ateina iš Dievo.
Pamąstyk apie tai.
Ačiū už kaštainius.
Ačiū.
Esu tikras, kad generalinis vyresnysis Romoje
bus labai patenkintas mano atsiliepimu apie Martiną.
- Telaimina jus Dievas, Jūsų Ekscelencija. - Broli Orlandai!
Taip, Jūsų Ekscelencija.
Sveikinu dėl puikaus Trejybės aiškinimo aną vakarą.
Dėkoju, Jūsų Ekscelencija.
Jums leidžiant,
norėčiau atsiųsti naują disertaciją, kurią rašau -
arijonų erezijos interpretaciją.
Žinoma, žinoma.
O dabar, broli Orlandai,
norėčiau, kad kai ką man padarytumėte.
Man bus garbė, Jūsų Ekscelencija.
Žinote brolį Džiuzepę?
Tvarto tvarkytojas.
Jis nuostabus jaunuolis.
Ką norėtumėte, kad padaryčiau?
- Ruoškite jį. - Ruošti jį?
- Kam? - Kunigystei.
Bet, Jūsų Ekscelencija, aš nemanau--
Tuomet nemanykite.
Tiesiog darykite, kaip sakau.
Džiuzepė nusipelno gauti galimybę.
Žiūrėkite, kad taip būtų.
Ir aš palieku jus atsakingą.
Sudie, mano broliai!
Atkartok Pirmojo laiško korintiečiams, keturioliktą skyrių.
"Kas iš jūsų,
turėdamas šimtą avių ir vienai nuklydus--
Ne! Ir vėl Lukas! Aš sakiau korintiečiai.
Rašte yra daugiau knygų nei Evangelija pagal Luką.
Bet man patinka šventasis Lukas.
Tai nesvarbu!
Tu turi išmokti visą Bibliją.
Dabar, Pirmojo laiško korintiečiams keturioliktas skyrius.
Šventasis Jonas. Penktas skyrius, keturiolikta eilutė.
"Kas iš jūsų, turėdamas šimtą avių ir vienai nuklydus,
nepalieka dykumoje devyniasdešimt devynių--
Ne!
Ne! Ir vėl Lukas!
Ar tu negirdi?
Aš sakiau Jonas! Jonas! Jonas!
Jonas? Aš ne--
Žinoma, ne! Tu esi kvailas, beviltiškas!
Tai tuščias laiko švaistymas.
Padariau viską, kas žmogui įmanoma -
netgi apleidau savo paties mokslus.
Man taip pat reikia išlaikyti egzaminą!
Nelengva, Džiuzepe, ar ne?
Vargšas brolis Orlandas.
Naujasis Testamentas... Kas čia sunkaus?
Tai nesunku, tai...
Aš pamirštu, kai tik išgirstu.
Žinai, broli Džiuzepe,
tai tik subdiakonato egzaminas.
Jei įveiksi šią kliūtį, tada, po intensyvių studijų metų,
būsi egzaminuojamas dar kartą kunigystei.
O, tai ilgas ir sunkus kelias.
Bet jei neišlaikysi, tai pasitik kaip vyras.
Vyskupas Durso teigia, jog tapsi kunigu,
ir mes privalome gerbti jo numatymą.
Bet tai ne nesėkmė--
Tuomet kas?
Aš...
Aš nenoriu iš čia iškeliauti.
Norėčiau likti tvarte su gyvuliais.
Čia visuomet atsiras vieta tau, Džiuzepe.
- Netgi jei neišlaikysiu? - Netgi jei neišlaikysi.
Džiuzepe!
Vyskupas Nikolas pasiruošęs
pradėti subdiakonato egzaminą.
Jūs būsite kviečiami abėcėlės tvarka.
Brolis Viktorio Arkandželo.
Brolis Džiuzepė Deza.
Džiuzepe, aš pasimelsiu už tave.
Neeikvok maldos man; pasakyk vieną už save.
Broli Džiuzepe...
Keturių Evangelijų pažinimas yra mūsų tikėjimo pagrindas.
Kaip kandidatas subdiakonato šventimams,
jūs turėtumėte iš pagrindų jas žinoti.
Pasakykite, jei galite...
Šventojo Luko penkioliktą skyrių.
- Šventojo Luko? - Šventojo Luko.
Penkioliktą skyrių?
Ar jūs jo nežinote, broli Džiuzepe?
Taip, taip.
Prašau, sakykite.
"Pas Jėzų rinkdavosi visokie
muitininkai ir nusidėjėliai jo pasiklausyti.
O fariziejai ir Rašto aiškintojai murmėdavo:
''Šitas priima nusidėjėlius ir su jais valgo.''
Tuomet Jėzus pasakė jiems palyginimą...
''Kas iš jūsų, turėdamas šimtą avių ir vienai nuklydus,
nepalieka dykumoje devyniasdešimt devynių ir neieško pražuvusios, kolei suranda?!''
Radęs su džiaugsmu dedasi ją ant pečių
ir, sugrįžęs namo, susikviečia draugus bei kaimynus, sakydamas:
''Džiaukitės drauge su manimi!
Radau savo pražuvėlę avį!''
Sakau jums, taip ir danguje bus daugiau džiaugsmo
dėl vieno atsivertusio nusidėjėlio
negu dėl devyniasdešimt devynių teisiųjų, kuriems nereikia atsiversti.''
Cheresas?
Taip.
Žinojau, kad jums patiks, todėl užpyliau šiek tiek daugiau.
Tik nesakykite broliui virėjui!
Ar mano darbas virtuvėje patenkinamas?
Taip, taip. Taip ir toliau.
Nuolankumas taip pat dorybė, Džiuzepe.
Yra blogesnių dalykų nei nesėkmė.
Sveikas sugrįžęs, mano sūnau.
Aš nesusikirtau.
Tu...tu išlaikei?
Aš neišlaikiau.
Kanonų teisė.
Akvinietis.
Epistemologija ir etika.
Šie yra sunkiausi...
bent jau man.
O šis - iš visų svarbiausias...
Mišiolas.
Turi visus metus, idant pasiruoštumei
su geriausiais vienuolyno mokytojais.
Pasiilgsiu tvarto.
Gobo prižiūrės gyvulius.
Dėde Džiovani...
Ar negalėjau likti tvarte?
Ne.
- Aš sunkiai dirbsiu. - Ne, Džiuzepe.
Tik pasilikti--
Klusnumas, Džiuzepe, yra pirmoji taisyklė.
Melskis, Džiuzepe.
Melsk pagalbos.
Nepavydžiu tau, broli Džiuzepe.
Neapsimesiu, kad tave suprantu.
Bet linkiu tau sėkmės.
Kvailys veltui siekia išminties.
Patarlių 14 skyrius.
Tiesa.
Tačiau pagarbi Viešpaties baimė yra išminties lavybos...
ir nusižeminimas eina prieš garbę.
Patarlių 15 skyrius.
Tu!
Taigi, atėjai slapta pasidžiaugti.
Galėtum bent palaukti, kol susikrausiu daiktus.
Atsiprašau.
Atsiprašai? Tu džiaugiesi, ne kitaip.
Iškelti mane atgal į dvokiantį tvartą!
Tu - kunigas? Tuomet aš būsiu vyskupas -
netgi popiežius!
Aš dar ne kunigas.
Ir niekada juo netapsi!
Ar galiu pasidėti savo knygas?
Mano rankos pavargo.
Man nė motais, ką darai su savo kvailomis knygomis.
Mano Marija!
Tu ją pavogei!
Gali pasilaikyti. Man ji nepadarė nieko gero.
Visos tos maldos... Ir kam?
Kad grįžčiau atgal į tvartą.
Kokia ji graži...
Ne, Gobo!
Ji priklauso tvartui.
Ne, ne, ne!
Pasakysiu apie brolį Džiuzepę taip...
- Jis mėgino. - Jis sunkiai mokėsi.
Bet nemanau, kad išmoko nors dalykėlį apie kanonų teisę.
Arba lotynų.
Neskubėkime spręsti.
Atsiminkite, kas nutiko Brindizyje.
Brindizis tebuvo pradžia.
Neapolyje jis varžysis su protingiausiais Italijos vyrais.
Mes trokštame stebuklo.
Ar pasimelsime, kad jis įvyktų?
Girdėjai?
Ką?
Egzaminuotojas - ar žinai, kas jis?
Vyskupas, ar ne?
Arkivyskupas.
Neapolio arkivyskupas?
Naujasis.
Sakoma, kad jis labai griežtas ir rūstus.
Broli Džiuzepe!
Žinojau, kad kurią dieną čia būsi.
Jūsų Ekscelencija.
Kaip laikosi ėriukai?
Jie tapo avimis, Jūsų Ekscelencija.
Taip, žinoma.
Nejaugi praėjo tiek laiko?
O mokslai - buvo labai sunku?
Bet labiausiai aš ilgiuosi tvarto.
Tai vieta, kur tikrai priklausau. Neturėčiau būti čia.
Leisk spręsti man, Džiuzepe.
Bus dar daug pradingusių avių, kuriomis reikės pasirūpinti.
Aš jau patikrinau šį jaunuolį.
Jis išlaiko.
Dėl kitų nesu toks tikras.
Mama.
Dieve mano, argi jie vėl jį išmetė?
Nešdinkis, tu!
Lauk!
Mama, palauk!
- Tu valkata! - Aš kunigas!
Tu - kunigas?
Taip...
Pažvelk.
Aš tėvas Džiuzepė.
Džiuzepe...mano sūnau.
Mano sūnau...tėve Džiuzepe.
- Ar tai tiesa? - Jis čia?
Miega.
Tėvas Džiuzepė ilgai keliavo,
visą kelią nuo Neapolio.
Atsivedžiau savo ožką, kad palaimintų.
Mano karvė, ji nebeduoda pieno.
Kantrybės, kantrybės.
Mano sūnus pasirūpins jumis visais.
Jis nepamirš savo žmonių.
Bet kada galėsime jį pamatyti?
Mama!
Jis pabudo.
Ateinu, tėve!
Kas nutiko, mano sūnau?
Mama, mano sutana.
Taip, ji paruošta.
Štai ji, tėve - jūsų sutana.
Turi lankytojų.
Šiąnakt jis miegojo mano lovoje.
Įsivaizduokite, kunigas mano lovoje.
Turėti sūnų kunigą... koks tai palaiminimas.
Džiuzepė visada buvo kažkoks ypatingas.
Galbūt kiti to nepastebėdavo,
bet aš visada žinojau.
Labas rytas.
Labas rytas, tėve.
Labas rytas, sūnau.
Turi lankytojų.
- Ne. - Ne!
Turi išeiti.
Nagi.
Vieną dieną šventasis Pranciškus mąstė apie savo mirtį.
Neramumo metu...
Stebuklas!
Mačiau savo akimis!
Apie ką tu šneki?
Tėvas Džiuzepė!
Jis tvarte. Aš mačiau jį!
Mes visi džiaugiamės dėl tėvo Džiuzepės šventimų,
tačiau nereikia isterikuoti.
Bet jis pakilęs!
Kaip ir tu!
Baik šitą kliedesį ir pamėgink kalbėti aiškiai.
Aš mėginu, tėve Raspi,
bet jis pakilęs, skraido aplink tvartą.
Tu pamišęs ar girtas?
Sakau jums, aš mačiau jį.
Jis skraidė kaip angelas.
Žinoma, visai kaip angelas.
Pabūkite su juo, kol nusiramins.
Ne, aš neišprotėjau!
Aš nesu girtas! Sakau tiesą!
Dievas mano Teisėjas...
Tėve Džiuzepe!
Padėkit man, tėve, padėkit.
Pasigailėkit vargšo kupriaus.
Prašau, tėve!
Kas nutiko?
Kuo galiu tau padėti?
Prašau, atsikratykite šiuo prakeiksmu ant mano nugaros.
Prašau, tėve.
Gobo...Aš negaliu.
Negaliu. Aš esu tik kunigas.
Ne, jūs šventasis. Jūs mokate skraidyti!
Galite padaryti bet ką.
Išveskite jį!
Ne. Ne!
Tėvas Džiuzepė yra šventasis, jis šventasis!
Jis šventasis!
Šventasis!
Kas jam atsitiko?
Skraido aplink tvartą kaip angelas.
Ne, ne...
Kaip asilas.
Sveikas sugrįžęs, Džiuzepe.
Arkivyskupas Durso paspartino tavo šventimus.
Tau pasisekė, kad turi užtarėją taip aukštai.
Ir rytoj ryte
aukosi savo pirmąsias Mišias čia, Martinoje.
O mes visi būsime šalia ir dalinsimės tavo džiaugsmu.
Mano klaidos.
Neturėsi jokių sunkumų.
Eikš, tėve. Atvykai kaip tik pietums.
Džiuzepe!
Sveikinu, Džiuzepe!
Argi tu nesidžiaugi?
Jei netyčia pamirštumei.
Ačiū.
Kaip aš tau pavydžiu.
Kitais metais tu stovėsi šitoje vietoje,
o aš tau patarnausiu.
Tikiuosi.
Jaučiuosi keistai.
Nesistebiu. Jis uždėtas atvirkščiai.
Paskubėk, paskubėk. Pavėluosim.
Atidarykit vartus!
Atidarykit!
Atidarykit vartus!
Moterims neleidžiama!
Sekit paskui mane.
Moterims neleidžiama!
Tėve Džiuzepe! Tėve Džiuzepe!
Liaukitės!
Tylos!
Grįžkit į savo namus.
Tai vienuolynas!
Ko norite iš tėvo Džiuzepės?
Norime būti išgydyti!
Jis gali skraidyti!
Taip, jis gali skraidyti. Aš mačiau.
Netikėkit šio kvailio pasakojimais.
Jis negali skraidyti...
kaip negaliu aš arba tu, ar tu, ar tu.
Grįžkit namo ir elkitės kaip protingi krikščionys.
Jei troštate stebuklų,
melskite jų savo bažnyčiose.
Neturime čia nei burtininkų, nei skraidančių vienuolių.
O tu! Grįžk į tvartą, kur tau ir vieta!
Bet jis skraido! Aš mačiau!
Melagis!
Keliaukite visi namo!
Tėvas Džiuzepė skraido!
Jis skraido!
Jis skrido ore!
Jis skrido!
Jo kojos buvo pakilusios penkias pėdas nuo žemės!
Jis skrido.
Ir kai pažvelgiau viršun, tėvas Džiuzepė buvo pakilęs,
na, maždaug dvi pėdas nuo grindų.
Ačiū, broli Tomai.
Broli Leo.
Mačiau lygiai tą patį,
tik mano nuomone, tėvas Džiuzepė pakilo daug aukščiau...
Mažiausiai penkias pėdas.
Ačiū, broli Leo.
Broli Alfredai.
Jis pakilo lygiai 19 colių - ne daugiau ir ne mažiau.
Nes kai išgirdau, jog generalinis vikaras
atvyksta šito tirti iš Neapolio,
pasistengiau išmatuoti.
Ačiū, broli Alfredai.
Broli Orlandai.
Aš patarnavau tėvo Džiuzepės Mišioms.
Klūpėjau tiesiai už jo.
Niekas negali paneigti to, ką mačiau.
Jis pakilo iki pat altoriaus viršaus -
mažiausiai penkiolika pėdų.
Ačiū, broli Orlandai.
Broli--
Ačiū, tėve.
Manau, kad iš brolių išgirdome pakankamai.
Jei palauksime ilgiau, esu tikras, jog išgirsime,
kad tėvas Džiuzepė pakilo į dangų.
Broliai, tai rimtas reikalas.
Tiesą sakant, tai rimčiau nei galvojau.
Štai kodėl mes pakvietėme jus, Jūsų Ekscelencija.
Prieš sutrukdydami Šventąjį Tėvą su mūsų parapijos sunkumais,
turėtume pamėginti išsiaiškinti patys.
Teisingai.
Tėve Džiuzepe.
Džiuzepe.
Džiuzepe!
Tėve Džiuzepe, kokia buvo jūsų sveikata vaikystėje?
Sveikata?
Ar dažnai sirgdavote?
Taip.
Kalabrijoje ir Apulijoje dažnai siaučia maliarija.
Ar jūs kada sirgote?
Taip.
Pusė Kupertino žmonių ją turėjo.
Tuomet turėtumėte šį tą žinoti apie ligos padarinius.
Kalbama, kad liga dažnai paveikia protą.
Argi taip nėra?
O, taip.
Berniukas mano klasėje, Franko, jis sirgo...
tačiau dabar jis miręs.
Tačiau jums taip nebuvo?
Ne.
Mes paprašėme šių įrašų iš Kupertino parapijos.
Jūs nebuvote geriausias mokinys, ar ne?
Ne.
Nenoriu jūsų įžeisti, tėve Džiuzepe,
bet tai reiškia, kad buvote prastas mokinys.
Kodėl jums nesisekė?
Ar jūsų protas kartais klajoja?
Taip.
Ar tai jūsų negąsdina?
Ar jūs kada kalbėjotės apie tai su gydytoju?
Ne.
Pagalvokit apie tai, tėve Džiuzepe...
Ar pamenate, kad būtumėte stipriai susižeidęs?
Ar kada buvote nukritęs ir susižalojęs?
O, taip, taip.
Ar kada susitrenkėte galvą?
Taip, daugybę kartų.
Kartais paveldėjimas paveikia mūsų būdą, tėve Džiuzepe.
Ar jūsų motina kada sirgo
taip smarkiai, kad būtų paveiktas jos protas?
Mano motina nesirgo nė dienos savo gyvenime.
Ji stipri kūnu ir siela.
O jūsų tėvas?
Jis buvo geras žmogus.
Ar nepasakytumėte, kad jis per daug gerdavo?
Ar tai negalėjo paveikti jo proto?
Mano tėvas buvo nuostabus žmogus.
Jis norėjo pažinti dalykus - suprasti juos.
Jis studijavo poeziją ir muziką.
Jis suprato šunis.
Šis keistas jūsų gebėjimas - kaip ilgai jį turite?
Metus.
Ir tai jus gąsdina?
Ne.
Bet jūs manote, kad šis pakilimas į orą
yra dovana iš Švenčiausiosios Motinos?
Taip.
Ar jūs pakylate ir dėl kitų priežasčių?
Kitų priežasčių?
Prieš šventus dalykus.
Taip, prieš šventus dalykus.
Kokius šventus dalykus?
Šventąsias Mišias.
Taip, mes žinome apie tai.
Kas nors dar?
Ar galite pademonstruoti šį gebėjimą?
Čia yra tiek daug šventų vyrų...
Turėtumėte sugebėti nuskristi iki Romos.
Ar galėtumėte pakilti iki lubų... jei mes paprašytume?
Pamėginkit.
Ačiū, tėve Džiuzepe.
Manau, kad šis reiškinys yra laikinas...
ir praeis.
Tebūnie kaip yra, bet negali kilti abejonių,
kad čia veikia dieviškoji jėga.
Ne!
Atleiskite, bet turiu nesutikti su savo išmintingaisiais broliais.
Nenoriu nepaklusti, jūsų Ekscelencija,
ir kalbu be jokių piktų kėslų.
Mano jausmai šiuo atveju daug gilesni nei vien tai.
Šis žmogus jus apgavo.
Tėve Raspi...
Tai rimtas kaltinimas.
Aš jo nemetu lengvabūdiškai, Jūsų Ekscelencija.
Šis žmogus juokiasi iš kunigystės.
19 colių...
Dvi pėdos, trys pėdos...
Penkios pėdos - ir galiausiai penkiolika!
Aišku, kad kažkas klysta.
Arba visi.
Kodėl liudijimai taip nesutampa?
Kodėl nesutarimas toks didelis?
Gali būti nesutarimų, kaip aukštai jis pakilo,
tačiau nėra abejonių, kad kiekvienas matė, kaip tai įvyko.
Tikrai?
Gal jie įsivaizdavo, jog matė tėvą Džiuzepę levituojantį?
Ką tai reiškia?
Jie visi apkerėti šito žmogaus, visi apkerėti!
Ne!
Jis negalėjo mūsų apkerėti!
Jis buvo nusisukęs.
Kartoju - apkerėjo!
Tas pats kaip indo triukas su virve.
Šimtai, netgi tūkstančiai, apsikvailino regėdami žmogų,
kopiantį virve, pakabinta ore.
Triukas.
Fakyro išmonės!
Velnio išmislai!
Netgi jo šventimai netikri -
pasiekti ne per malonę...
bet per velnio įsikišimą.
Tėve Raspi!
Aš sakau, kad pats Liuciferis veikia per šį jauną vyrą!
Ką jūs teigiate?
Apsėdimą.
Ne, ne.
Velnio apsėdimas.
Tėvas Džiuzepė apsėstas?
Negali būti.
Apsėdimas - rimtas dalykas, Jūsų Ekscelencija.
Aš nepriimu to lengvabūdiškai.
Suprantu, kad norite tai išlaikyti tik šeimoje.
Tačiau mano nuomone,
šis burtininkavimas nėra tik parapijos reikalas!
Manau, kad tai turi būti pranešta inkvizicijos teismui Romoje.
Bet kils skandalas?
Turi būti kitas kelias.
Yra kitas kelias, yra.
Bažnyčios nurodymas
apsėdimo atveju yra aiškus.
Egzorcizmas.
Nagi, tėve Raspi, mes nesame inkvizitoriai.
Pažvelkit į jį.
Nejau tikite, kad velnias
tūno šiame nuolankiame žmoguje?
Kadaise Liuciferis buvo Danguje.
Ar turime tai kęsti, Jūsų Ekscelencija?
Arba tai, arba Roma.
Prieš tęsdami, turime gauti jo leidimą.
Tėve Džiuzepe.
Jums leidžiant, Jūsų Ekscelencija,
mes gausime jo leidimą vėliau, kai jis vėl bus su mumis.
Puiku, tėve Raspi.
Išvarykite velnią iš jo
ir užbaikite šį reikalą kartą ir visiems laikams.
Nuo Tavo rūstybės...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Nuo staigios ir netikėtos mirties...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Nuo velnio žabangų...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Nuo pykčio, neapykantos ir visų piktų ketinimų...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Nuo žaibų ir audrų...
Gelbėk mus, Viešpatie.
- Nuo amžinosios mirties... - Gelbėk mus, Viešpatie.
Savo paslaptingu šventu Įsikūnijimu...
Gelbėk mus, Viešpatie.
- Savo atėjimu... - Gelbėk mus, Viešpatie.
Savo Gimimu...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Savo Krikštu ir šventu pasninku...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Savo Kryžiumi ir kančia...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Savo mirtimi ir palaidojimu...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Savo šventuoju Prisikėlimu...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Savo nuostabiuoju Dangun žengimu...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Šventosios Dvasios, Parakleto, atsiuntimu...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Teismo dieną...
Gelbėk mus, Viešpatie.
Prašau atsiklaupti.
Tėve, grandines.
Jei velnias tau suteikia sparnus,
grandinės sulaikys nuo skraidymo.
Tėve Džiuzepe.
Tėve Džiuzepe, ką jie tau daro?
Tai mano paties gėriui, broliuk.
Tėvas Raspis varo lauk velnią.
Velnią? Iš tavęs?
Ne, tu šventasis.
Jis šventasis.
Išveskit šitą piktžodžiaujantį kvailį.
Ne, ne. Vieną minutę!
Marija. Ji priklauso tėvui Džiuzepei.
Išveskit jį.
Amen.
Nuo šiol tu esi laisvas.
Daugiau nebepriklausai velniui.
Palikime tėvą Džiuzepę vieną atgailauti.
Tėve Raspi...
Grandinės...
Ne, tėve Leo, grandinės liks iki ryto.
Tėve Raspi.