Mieli vaikai, kviečiu jus asmeniniam atsivertimui.
Šis laikas skirtas jums.
Be jūsų Dievo planas negali būti įgyvendintas.
Malda.
Tai pagrindinis Medžiugorjės Dievo Motinos pranešimas.
Ypač pabrėžiama širdies malda.
Ką reiškia melstis širdimi?
Giliau pasinerti į pokalbį su Dievu?
Iš tiesų įsisavinti žodžius?
Iš tiesų juos apmąstyti?
Viską atiduoti Viešpačiui?
Malda yra bendrystės, artumo su Dievu forma.
Tai taip pat užtarimo forma.
Kartais neįvertiname, koks galingas gali būti tas užtarimas.
Tai tikrai gilu.
Prisimenu, prieš porą metų, kai buvau seminaristas Vašingtone,
buvo gal 22:30 vakaro, kai gavau labai nerimą keliančią žinutę.
Man parašė vienas draugas, su kuriuo nebuvau bendravęs metų metus.
Jis pasakė, kad jo mergina nėščia ir ruošiasi daryti abortą.
Tad jis paprašė melstis.
Tą naktį, melsdamasis, pajutau įkvėpimą pasidalinti šia intencija.
Taigi, išsiunčiau ją įvairiems žmonėms.
Išsiunčiau net Medžiugorjės TV stotims, kaip „Mary TV“, ir kitoms didelėms
Medžiugorjės svetainėms, turinčioms dešimtis tūkstančių sekėjų.
Ir tiesiogine to žodžio prasme už ją meldėsi tūkstančiai žmonių.
Meldėsi už ją.
Kai kurie net pasninkavo už ją.
Meldėsi, kad ji pasirinktų gyvybės dovaną.
Ir kitą dieną nutiko nepaprastas dalykas.
Mano draugas pasakė: „Nežinau, kas nutiko.“
„Ji tarsi visiškai kitas žmogus.“
„Ji nebenori aborto.“
„Tiesą sakant, ji sužinojo, kad gims mergaitė.“
Ir mano draugas žinojo, kad tiek daug žmonių už ją meldžiasi.
Jis žinojo, kad daugelis taip pat kalbėjo rožinį.
Todėl, pagerbdamas tai, pagerbdamas faktą, kad Viešpats išgelbėjo šio vaiko gyvybę
per Dievo Motinos užtarimą, jis nusprendė gimusiai mergaitei duoti antrą vardą Rosario.
Ir man teko didžiulė garbė būti paprašytam tapti mergaitės krikštatėviu.
Galėjau laikyti ją ant rankų, žinodamas, kad tai vaikas, kurį išgelbėjo Dievas
per Dievo Motinos užtarimą,
per maldos dovaną.
Žinote, Dievo Motina Medžiugorjėje sako, kad malda ir pasninku galima sustabdyti net karus.
Kartais tai reiškia vidinę tikrovę – karus žmogaus širdyje ar karus šeimoje;
melstis už taiką, už gilesnę laisvę, už gilesnį atsidavimą Dievui, už tikėjimą.
Bet tai gali reikšti ir politinius bei karinius konfliktus, tuos karus pasaulyje.
Man labai patinka vyskupo Oliverio Domės istorija.
Vyskupas Nigerijoje susidūrė su itin sunkia situacija.
Jo vyskupijoje veikė radikali teroristų grupuotė, kuri žudė katalikus, prievartavo,
grobė mergaites į sekso prekybos industriją, darė pačius baisiausius, žiauriausius dalykus.
Apie 5000 katalikų jo vyskupijoje buvo nužudyti šios teroristų grupuotės.
Ir vieną vakarą, kai jis meldėsi dėl šios situacijos, apimtas didžiulio sielvarto,
jis patyrė mistinį Jėzaus Kristaus regėjimą.
Jėzus jam pasirodė su kardu ir, įvardijęs šią grupuotę, tris kartus su kardu pasakė,
kad jų nebėra.
Tada jis perdavė kardą vyskupui.
Vyskupas paėmė kardą.
Tai padarius, regėjimas baigėsi, bet kardas mistiškai virto rožiniu.
Ir vyskupas suprato, kad nereikia būti pranašu, jog suprastum šio regėjimo prasmę.
Taigi jis pradėjo rožinio kryžiaus žygius po visą vyskupiją.
Jis pradėjo telkti šimtus ir tūkstančius žmonių kartu kalbėti rožinį.
Jis dalyvavo radijo interviu, pasakodamas apie regėjimą, ragindamas žmones melstis
rožinį prieš šį smurtą, prieš šią teroristų grupuotę.
Ir vos prieš porą metų Nigerijos prezidentas paskelbė, kad dėl vyskupo pastangų ši
teroristų grupuotė buvo beveik visiškai sunaikinta.
Kokia malonė, kokia dovana, kokią galią matome maldoje ir užtarime,
mistiniame Kristaus kūne, susibūrusiame melstis už taikos, gyvybės, išgijimo intencijas.
Kokia nepaprasta tikrovė.
Taip pat turime suprasti, kad kartu su užtarimo dovana malda veda mus
į gilesnį artumą, gilesnį artumą su Dievu, taip pat gilesnį artumą su Dievo Motina.
Popiežius šventasis Jonas Paulius II rašė, kaip kiekvieną dieną jis susitardavo
dėl susitikimo, susitikimo su Dievo Motina.
Tai reiškė jo kasdienį rožinį.
Kasdienis rožinis buvo susitikimas su Dievo Motina.
Ir jis savo apaštališkajame laiške apie rožinį rašė, kad kai medituojame rožinį,
medituojame ne tik apie slėpinius, kurie kalba apie Jėzaus gyvenimą, bet taip pat
medituojame ir Dievo Motinos prisiminimus, nes daugelį šių slėpinių ji išgyveno.
Ir man patinka ši tikrovė, nes jei taip pagalvosite, rožinis yra galimybė
kasdien susitikti su Dievo Motina.
Ir vieną dieną ji nori susitikti su jumis ir medituoti ar pasidalinti kai kuriais
skaudžiausiais prisiminimais, kai prarado savo vaiką.
Kitą dieną ji nori susitikti su jumis ir pasidalinti kai kuriais džiaugsmingiausiais
arba šlovingiausiais prisiminimais, kai Dievas galingai veikė jos gyvenime.
Tam reikia daug pasitikėjimo ir pažeidžiamumo.
Ir matome, kaip šiame procese rožinis yra susitikimo dovana, susitikimas
su Dievo Motina, susitikimas su Jėzumi Kristumi, kurio gyvenimą medituojame.
Dievo Motina ragina mus daug melstis.
Ji sako regėtojams – bent tris valandas per dieną.
Tai gali atrodyti sunku, bet ji sako, kad kuo daugiau meldiesi,
tuo džiaugsmingesnė malda tampa.
Ir tas tris valandas paskirstyti per visą dieną.
Nebūtinai tris valandas iš eilės, bet suprantame, kad su malda
mes tampame perkeisti.
Gilesnis artumas su Dievu, gilesnis atsivertimas, ir per tą užtarimo dovaną
galime padėti Jėzui ir Dievo Motinai perkeisti šį pasaulį.