Mieli vaikai, kviečiu jus asmeniniam atsivertimui.
Šis laikas skirtas jums.
Be jūsų Dievo planas negali būti įgyvendintas.
Medžiugorjė vadinama pasaulio klausykla.
Iš visų žemės kampelių atvyksta piligrimai išpažinti savo nuodėmių, gauti gilesnio
išgydymo, sielos apvalymo per šventąjį sakramentą.
Vienas kunigas man pasakojo, kad Medžiugorjėje girdimos išpažintys yra tai, ką jis vadina
„didžiosiomis žuvimis“ – išpažintys žmonių, kurie nesimeldė 20, 30 metų, kurie patyrė
galingų išgyvenimų piligrimystėje ir nori pakeisti savo gyvenimą.
Jie nori, kad Dievas pakeistų jų gyvenimą.
Ir jie suprato, kad Atgailos sakramente ateina sielos apvalymas.
Ten ateina nuodėmių atleidimas.
Ten žmogus susitaiko su Dievu, o dovana už tai, žinoma, yra amžinasis gyvenimas.
Prisimenu, gal prieš aštuonerius metus buvau Medžiugorjėje piligriminėje kelionėje.
Buvau pasaulietis ir svarsčiau apie pašaukimą į kunigystę, bet nebuvau tikras.
Turėjau tiek daug neužtikrintumo, tiek daug abejonių.
Ir vieną dieną nusprendžiau eiti išpažinties. Tai buvo vienas nuostabiausių potyrių mano gyvenime.
Iš pradžių buvo juokinga, nes tai buvo anglų kalbos eilė prie klausyklų, ir joje
buvo gal du žmonės. O italų eilėje – gal 12, 13, 14 žmonių.
Pamaniau, kad greitai pateksiu.
Bet mums laukiant, italų eilė mažėjo ir mažėjo, kol jų kunigas išėjo.
Mes nepajudėjome nė per vieną žmogų.
Mūsų kunigas su vienu žmogumi užtrukdavo apie 45 minutes ar valandą.
Man darėsi nepatogu, galvojau, ką jis ten pamokslauja?
Vienu metu net pagalvojau, kad ten tikriausiai serijinis žudikas.
Tada išeina nekalta senučiukė.
Bet situacija ta pati.
Įėjo kitas žmogus – 45 minutės ar valanda.
Galiausiai, kai įėjau, supratau, kas vyksta.
Apie tai buvau skaitęs tik šventųjų, tokių kaip Šv. Tėvas Pijus ar Šv. Jonas Vianėjus,
gyvenimuose.
Šis kunigas turėjo sielų skaitymo dovaną.
Jis perskaitė mano sielą. Jis galėjo pasakyti mano nuodėmes ir sunkumus,
ir jis buvo teisus.
Tai buvo nepaprasta patirtis. Pirmą kartą susidūriau su šia mistine malone kunige.
Ir vienu metu, po išrišimo, jis paklausė, ar gali už mane pasimelsti.
Aš sutikau.
Jam meldžiantis už mane, vienu metu jis sumurmėjo: „Ačiū, Jėzau.“
Ir jis man pasakė, kad Jėzus kviečia mane tapti kunigu.
Aš net neužsiminiau, kad apie tai svarstau.
Neužsiminiau, kad atvykau į Medžiugorję su šia intencija širdyje.
Ir tai buvo antra piligrimystės diena.
Išėjau iš tos klausyklos lengviausias žmogus pasaulyje.
Visas nerimas dėl kunigystės, visa baimė tiesiog dingo.
Likusi piligrimystės dalis buvo tyras džiaugsmas.
Medžiugorjėje gyvenimai keičiasi.
Klausykla yra vieta, kur tai dažnai įvyksta, nes žmonės supranta, kad
klausykloje jie susitinka su Jėzumi Kristumi, dieviškuoju Jėzaus Kristaus gailestingumu.
Ir klausykloje jų gyvenimai gauna naują pradžią, atsinaujinimą, tapdami tais,
kurie pagaliau gali grįžti pas Tėvą – sūnūs ir dukros palaidūnai.
Šv. Faustina tai gražiai pasakė.
Ji sakė: „O, nusidėjėli, net jei tavo nuodėmė būtų tamsi kaip naktis, nebijok
bėgti pas Dievo gailestingumą.“ Broliai ir seserys, klausykloje turime tokią dovaną,
kurios niekada neturėtume laikyti savaime suprantama. Ir jei negalite patekti į
klausyklą, negalite priimti sakramentų artimiausiu metu ir esate įpuolę į sunkią nuodėmę,
prašome imtis šių veiksmų:
Atlikite nuoširdų gailesčio aktą.
Nuspręskite daugiau nebenusidėti.
Ir, žinoma, jei klausykla taps prieinama, eikite į ją kuo greičiau.
Viešpats nori išlieti ant jūsų savo gailestingumą.
Suteikite Jam progą.