Automobilius mėgstame dėl jų grožio ir galios,
tačiau, išskyrus tokius vyrukus, ne visi
supranta, kas jų viduje.
Automobilis turi apie 30 000 dalių.
Ar to ieškote?
Net nepanašu.
Jums būtų pravartu atsistoti ten.
Aha, gerai, atsistosiu ten.
Tam tikra prasme, ląstelių biologai yra tarsi automechanikai.
Ląstelėje yra nepaprastai daug sudėtingų dalių,
kur kas daugiau nei bet kokiame automobilyje.
Tiriame tas dalis, kaip jos veikia tarpusavyje ir net kokias dalis
galima išmesti, nepadarant per daug žalos.
Suprantant ląstelės sandarą ir veikimą, galima daug suprasti ir apie visus gyvus
organizmus: jų klestėjimo, nesėkmių ir evoliucijos priežastis.
Bet apie tai kiek vėliau.
Dabar aptarkime sudėtingumo temą.
Tiek jūs, tiek aš esame sudaryti iš maždaug 40 trilijonų ląstelių.
Iš jų sudaryta kiekviena sudėtingos mūsų žmogiškosios
anatomijos dalis, tačiau mes vis tik galime sumažinti
tų dalių kiekį ir funkcionuoti.
Netekę akies, ausies, ar rankos, galėtume gyventi toliau,
nors netektis ir būtų labai nemaloni.
Tas pat pasakytina ir apie šį ganėtinai sudėtingą grąžtą.
Jis turi šaunių priedų, bet galėtume pašalinti
šį akumuliatoriaus matuoklį, lemputę ar
keletą kitų dalykėlių ir grąžtas vis tiek veiktų. Tad, kiek galiu ardyti tokį
kompleksiškumą ir daikto nesugadinti?
Kadangi nenoriu išardyti savo grąžto, pavyzdžiu paimkime pelėkautus.
Šis įrenginys susideda iš 5 dalių: pagrindo, spyruoklės, plaktuko,
saugiklio ir masalo laikiklio.
Jei sumažinčiau pelėkautų dalis nuo 5 iki 4, išimdamas saugiklį ar
spyruoklę, ar kitą dalį, jie nebeveiktų.
Visos dalys būtinos.
Vadinu tai neredukuojamu sudėtingumu.
Ar tai taikytina ir biologijoje?
Ar yra neredukuojamo sudėtingumo pavyzdžių gyvajame pasaulyje?
Imkime šį.
Štai bakterija, vienaląstis mikrobas.
Kai kurios bakterijos turi žiuželį, veikiantį kaip išorinis valties variklis.
Jis sukasi ir taip stumia bakteriją per skystį, o tai yra būtina jų išgyvenimui,
mat plaukiojama ieškant maisto.
Žiuželis sudarytas iš įvairių dalių: pavaros veleno,
kardaninės jungties, rotoriaus, įvorių, statoriaus,
net sankabos ir stabdžių sistemos.
Apskaičiuota, kad žiuželio variklis sukasi šimtą tūkstančių apsukų per minutę ir, kaip
pelėkautų atveju, pašalinus bent vieną šios sudėtingos mašinos dalį, jis nebeveiktų,
o pati bakterija taip ir mirtų tuose vandenyse.
Žiuželis yra neredukuojamai sudėtingas.
Suprantame, kad tai buvo sukonstruota gamykloje,
bet kaip bakterijos žiuželis išsivystė gamtoje?
Turėkite mintyje jo neredukuojamą sudėtingumą.
Visos dalys būtinos, kad galėtų veikti.
Ar jis galėjo aklai išsivysti palaipsniui?
Tarkime, kad tolimoje praeityje, bakterija įgijo pavaros veleną.
Po to rotorių, statorių ir taip toliau.
Tada šios dalys pradėjo veikti kartu kaip galingas variklis.
Pagal evoliucijos teoriją, praėjus pakankamai
laiko, bet kokia organinė struktūra,
kad ir kokia sudėtinga būtų, galėjo lėtai ir pilnai
išsivystyti atsitiktinai, veikiama betikslių jėgų.
Prie sudėtingumo temos grįšime kitame įraše, kuriame aptarsime evoliucijos galią.