Kaip kažkas atsiranda iš nieko?
Kaip mes turime visatą, kuri atsiranda iš nieko?
Astronomai mano, kad stebimoje visatoje yra du trilijonai galaktikų.
Mokslininkai vis dar bando išsiaiškinti, kaip visa tai atsirado tarsi iš nieko.
Pasirodo, jei gravitacijai pritaikysite kvantinę mechaniką,
tuomet iš tiesų pati erdvė taps dinamiška,
o visatos erdvė ir laikas gali atsirasti ten, kur jų nebuvo.
Taigi, galima sukurti visatas ten, kur jų ankščiau nebuvo,
Ir iš tikrųjų įsivaizduoti, kad visata bus sukurta iš nieko.
Palaukite, visata atsirado tiesiog iš nieko?
Visa tai neturi jokios priežasties?
Tiesiog nebuvo nieko - jokios materijos, jokio kūrėjo, tada puf, ir visata yra?
Tokią istoriją dabar skleidžia kai kurie ateistai mokslininkai.
Skamba gan apgailėtinai.
Stivenas Mejeris, mokslo filosofas ir bestselerių autorius,
paaiškina, kaip ateistai buvo įvaryti į kampą.
Dauguma fizikų iki 1930 m. manė,
kad visata yra amžina, ji visada egzistavo.
Ir nereikalauja jokio paaiškinimo.
Vienas fizikas sakė, kad be galo sena visata mus išlaisvintų
nuo būtinybės paaiškinti jos kilmę konkrečiu praeities momentu.
Tačiau tada amžinosios visatos idėją paneigė pora netikėtų atradimų.
Pirma paaiškėjo, kad nuo mūsų tolsta beveik visos visatos galaktikos.
Paskui tapo dar keisčiau.
Du vaikinai išsiaiškino, kad kuo toliau nuo mūsų yra galaktika,
tuo greičiau ji tolsta.
Vienas iš jų buvo Žoržas Lemetras, belgų fizikas ir katalikų kunigas.
Antrasis buvo amerikiečių astronomas Edvinas Hablas.
Remdamiesi Alberto Einšteino bendrąja reliatyvumo teorija,
jie suprato, kad pati erdvė plečiasi.
Tai paaiškina fizikas Brainas Mileris.
Panaudosiu analogiją.
Ant baliono nupieškime taškus, vaizduojančius galaktikas.
Kai balionas išsipučia, visi taškai nutolsta vienas nuo kito.
O tie, kurie yra toliau, tolsta vienas nuo kito dar greičiau.
Būtent tai stebime mūsų visatoje.
Šis atradimas numano, kad jei laiką, tarsi filmą, atsuktume atgal,
visos galaktikos vėl sugrįžtų į vieną tašką.
Tai veda prie išvados, kurios kai kurie mokslininkai nenorėjo priimti.
Visata plečiasi nuo konkretaus pradinio taško.
Ten atsirado ne tik materija ir energija, bet ir laikas bei erdvė.
Mokslininkai šią pirmąją visatos akimirką vadina Didžiuoju sprogimu.
Didžiojo sprogimo teorija reiškia, kad visata vis dėlto nėra amžina.
Ji turi pradžią.
Dar radikaliau, Didžiojo sprogimo teorija numano,
jog visatos priežastis turi būti nemateriali.
Didysis sprogimas rodo, kad laikas, materija, erdvė ir energija
atsirado konkrečiu momentu praeityje.
Todėl tai, kas tai pradėjo, turi būti anapus laiko ir erdvės.
Tam nėra materialistinio paaiškinimo, nes prieš visatos pradžią nebuvo materijos,
kuri galėtų būti visatos priežastimi.
Daugelis mokslininkų iš pradžių priešinosi Didžiojo sprogimo idėjai.
Įskaitant Einšteiną, kurio teorija iš dalies įkvėpė šią idėją.
Tuo metu jis tikrai nenorėjo galvoti apie visatos pradžią ir
apie tai, ko būtinai reikėtų, norint paaiškinti visatos kilmę -
visos materijos, energijos, erdvės ir laiko priežastį.
Einšteinas galiausiai pripažino Didžiojo sprogimo teoriją,
tačiau kiti toliau ieškojo varianto, kuris nereikalautų visatos pradžios.
Vienas iš jų, sulaukęs daug dėmesio, buvo ciklinės visatos modelis.
Visata plėstųsi į išorę, bet plėtimuisi sulėtėjus,
dėl gravitacinės jėgos, esanti materija priverstų ją vėl susitraukti.
Kolapsavusi, dėl nežinomo mechanizmo, ji vėl išsiplėstų.
Taigi turėtume seriją susitraukimų ir išsiplėtimų.
Ši teorija susidūrė su dviem didelėmis problemomis.
Atrasta, jog visatoje nepakanka materijos, kad visata galėtų vėl kolapsuoti.
Be to, pagal termodinamikos analizę,
su kiekvienu ciklu mažėtų prieinama energija darbui atlikti.
Kaip kad kamuoliukui šokinėjant į žemę,
galiausiai jo energija baigiasi ir jis sustoja.
Ciklinės visatos modelis buvo labai nevykęs.
Visi bandymai apeiti kosminę pradžią susidūrė su rimtomis problemomis.
Didžiojo sprogimo įrodymų vis daugėjo, kol dauguma mokslininkų jį pripažino.
Tačiau kai kurie mokslininkai susidūrė su rimtomis abejonėmis,
ne dėl mokslo, o dėl ateizmo.
Garsusis astronomas Robertas Džastrovas netikėjo Dievu,
tačiau jam buvo sunku ignoruoti, ką reiškė Didysis sprogimas.
Taigi egzistuoja pradžia, laiko taškas, nuo kurio viskas prasidėjo.
Tai nepaprastas dalykas, nes turi labai stiprų teologinį prieskonį.
Mane tai suintrigavo, nes esu agnostikas.
Jei buvo visatos pradžia, sukūrimo momentas, vadinasi, buvo ir Kūrėjas.
Žinoma, daug mokslininkų vis dar nenori eiti ten, kur veda mokslas.
Pavyzdžiui, fizikas Stivenas Hokingas.
Prieš mirtį jis pasiūlė naują argumentą, paneigiantį Kūrėjo būtinybę.
„Kadangi egzistuoja toks dėsnis kaip gravitacija,
visata gali ir susikurs pati iš nieko.“
Kai pirmą kartą tai perskaičiau, buvau apstulbęs,
nes visų pirma tai prieštarauja sau.
Kadangi yra gravitacijos dėsnis, yra kažkas,
visata gali susikurti pati iš nieko. Tai akivaizdus prieštaravimas.
Tai, kad visata gali sukurti pati save, yra loginė nesąmonė.
Jei sakau, kad X sukuria Y,
trumpai tariant, jei turite X, galite gauti Y.
Bet jei sakau, kad X sukuria X,
tai rodo, kad nesąmonė lieka nesąmone, net jei tai sako geriausi mokslininkai.
Na, o kaip fizikas Lorensas Krausas
ir jo idėja apie kažką iš nieko?
Įsivaizduokite, kad galite sukurti visatą iš nieko.
Vis vartojate šį žodį. Nemanau, kad jis reiškia tai, ką manote.
Kaip jie gauna visatą iš nieko? Suteikdami "niekui" naują reikšmę.
Krauso "niekas" iš tiesų yra kažkas -
dėsnių ir matematinių lygčių rinkinys.
Tai pirmoji problema. Mejeris paaiškins antrąją problemą.
Krauso "niekas" apima kvantinės fizikos lygtis.
O lygtys yra matematiniai dariniai.
Matematika arba abstrakčios sąvokos visada egzistuoja protuose.
Tad jo "niekas" reikalauja prieš tai egzistuojančio proto.
Prieš tai egzistuojantis protas... Kaip tai skamba?
Didysis sprogimas pateikia labai stiprių įrodymų, rodančių į Dievą.
Kadangi jis rodo, kad viskas - materija, laikas, erdvė ir energija -
prasidėjo kažkuriuo momentu praeityje,
vadinasi, kažkas tai pradėjo.
Ir tas kažkas turėjo būti nematerialus,
esantis anapus laiko, be galo galingas ir netgi asmeniškas.
Nes tik asmeninė būtybė gali pasirinkti veikti su tikslu.
Tačiau kai kurie priims bet kokį absurdą,
kad tik išvengtų Dievo egzistavimo galimybės.
Sakote, kad yra trys skirtingos "nieko" rūšys?
Taip
Nežinojau, kad yra tokia įvairovė...
Jūs kartais nesiprausėt su tuo šampūnu su kanapėmis?...
- Be komentarų. - Tikrai?
Trys rūšys "nieko" arba trys rūšys nesąmonių.
Jei žmonės gali jus įtikinti, kad mūsų egzistencija kilusi iš nieko,
tai nedaug trūksta, kad patikėtumėte,
jog kaip nieko produktas, esate niekas.
Visi dalykai, kuriuos matote, girdite, liečiate, užuodžiate,
ragaujate, galvojate ir jaučiate, nieko nereiškia.
Nes jie atsirado iš nieko, neturi jokios priežasties ir jokio tikslo.
Bet jei jus ir visatą kažkas sukūrė,
didysis kūrybingas Genijus,
materijos, energijos, erdvės ir laiko Kūrėjas,
vadinasi, jūs neatsiradote be priežasties.
Jūsų gyvenimas turi prasmę.
Čia esate su tikslu.
Tiems, kurie nori atmerkti akis,
mokslas atskleidžia tokią nuostabią tikrovę!
Mes nesame materialistai.
Matome žmogaus sielą.
Mes patiriame meilę.
Gyvename su tikslu.
Kovojame už teisybę.
Esame tylioji dauguma ir daugiau nebetylėsime.