Šunys yra viena įvairiausių rūšių mūsų planetoje.
Genetikų teigimu, tikėtina, kad visi jie išsivystė iš vieno gyvūno - vilko.
Išoriškai šunų veislės viena nuo kitos gali
ženkliai skirtis, tačiau visų jų DNR labai panaši
į ankstyvojo vilko.
Todėl jie ir laikomi šunimis.
O dabar pažvelkime į ląstelės vidų ir pažūrėkime, kaip tai veikia.
DNR randama ląstelės branduolyje.
Ją sudaro ilga grandinė cheminių junginių, žymimų raidėmis: A, G, C ir T.
Kai kurios DNR dalys vadinamos genais.
Juose glūdi konkrečios instrukcijos, skirtos
gaminti baltymams, kurie suformuoja ląsteles,
suteikiančias šuniškus bruožus.
Pastarojoje dalyje kalbėjome apie tai, jog rudųjų
lokių DNR mutavo taip, kad kilo baltieji lokiai.
Kaip tai atrodo?
Mutacija gene įvyksta, pasikeičiant jo sekai.
Dažnai dėl to pažeidžiamas vienas iš gyvūno formavimo nurodymų.
Šiuo atveju, mutacija įvyko gene, lemiančiame kailio spalvą.
Išjungtas genas nebegali duoti nurodymų išgauginti
spalvotą kailį, todėl mutavęs kailis yra baltas.
Toks pokytis lokiuose įvyko seniai.
Argi nebūtų puiku, jei mutavimą galėtume stebėti tiesiogiai?
Na, mums pasisekė.
Itin reikšmingas darbas buvo padarytas Ričardo
Lenskio labaratorijoje, kur jis dirbo su
E. koli bakterijomis.
Šioje laboratorijoje kolbose E. koli baterijos auginamos jau daugiau kaip 30 metų.
9-tojo dešimtmečio pradžioje pastebėta, kad bakterijos
palikuonės pradėjo augti greičiau nei jų protėviai.
Tai buvo džiugi žinia laimingosioms bakterijoms, tačiau kodėl tai vyko?
Po dešimtmečio pavyko nustatyti pokyčiui pradžią davusią mutaciją.
Atrasta, kad konkretus E. koli genas buvo sunaikintas.
O tai ir pagelbėjo bakterijoms augti greičiau.
Buvo peržiūrėti ir daugelis kitų naudingai mutavusių E. koli genų. Pastebėta,
kad ir jie buvo pažeisti.
Mutacijos genus arba suluošino arba visiškai išjungė.
Atrodytų, keista.
Kaip geno pažeidimas gali organizmui pagelbėti?
Įsivaizduokite, jums reikia nuvykti iki
tikslo su vienu baku degalų, kitaip - žūsite.
Turint omenyje automobilio svorį, vieno bako niekaip nepakaks.
Taigi išlupate kapotą ir sėdynes bei išmetate kilimėlius bei pridegiklį.
Lengvesnis, nors ir sudarkytas, automobilis nuveš jus iki tikslo ir padės išgyventi.
Taigi genų gadinimas E. koli gali padėti prisitaikyti prie laboratorijos aplinkos,
o sugedę genai baltajam lokiui - prie Arkties sąlygų.
O kaip su mūsų draugais šunimis?
Per pastaruosius 20 metų mokslininkai
aptiko daugybę mutacijų, atsakingų už
šunų vieslių savybes.
Vėlgi, mutacijos nekuria naujų genų.
Dauguma jų pažeidžia jau egzistuojančius.
Pavyzdžiui, didenesnė raumenų masė kai
kuriose veislėse siejama su miostatino geno sunykimu.
Mums taip pat žinoma, kokios mutacijos lėmė auksinį
kailį, trumpas uodegas ir net tą meilų šunų prieraišumą
žmonėms, lyginant su mažiau draugiškais vilkais.
Taigi šunys gali būti perkeisti pažeidžiant genus, tačiau to kaina yra didelė.
Labai tikėtina, kad sužaloti genai niekada neveiks taip, kaip anksčiau.
Taksas, turintis trumpų kojų geną, neatvirs į Labradorą.
Neišvysime ir baltojo lokio, mutuojančio atgal į uogų valgytoją.
Turmpai tariant, naudingos mutacijos nėra DNR patobulinimas.
Naujas išmanusis telefonas yra patobulinimas.
Jis naudingesnis, nes turi naujų savybių.
Tačiau mutacijos į DNR naujų savybių neįdiegia.
Jos tiesiog atlieka pakitimus esančiuose genuose.
Mutacija panašesnė į GPS išjungimą telefone.
Tai padės taupyti baterijos energiją, tačiau nepridės naujos funkcijos.
Skelbiama, kad atsitiktinės mutacijos yra
pagrindinis evoliucijos variklis, o tokia evoliucija
lemia žemesnių gyvybės formų išsivystymą į aukštesnes.
Tačiau naujausi mokslo atradimai atskleidžia, kad naujos
rūšys atsiranda pažeidžiant genus, o tai yra devoliucija,
ne evoliucija.
Tačiau, galbūt mums trūksta kokios nors dėlionės detalės?
Galbūt yra koks nors nežinomas X-faktorius,
kuris didina evoliucijos gebą palaipsniui kurti
vis aukštesnes gyvybės formas?
Leisiu Jums apie tai šiek tiek pamąstyti, o
pasimatę kitą kartą, kaip tik ir atrasime tą X-faktorių.