Tikėtina, kad jei ką nors girdėjote apie protingąjį sumanymą, girdėjote, kad tai
yra tikėjimu, o ne mokslu pagrįsta idėja.
O gal net girdėjote, kad tai – „religija, prisidengusi mokslo vardu“.
Ar tai tiesa?
Kodėl jums to nenusprendus?
Pasak evoliucijos biologų, tokių kaip Ričardas Dawkins'as iš Oksfordo universiteto,
gyvosios sistemos „sudaro įspūdį, kad buvo sukurtos tam tikram tikslui“.
Tačiau tai – tik iliuzija.
Kodėl?
Na, pasak R. Dawkins'o ir jo pasekėjų, betiksliai procesai, tokie kaip natūralioji atranka ir
atsitiktinės mutacijos, gali sukurti sudėtingas į sumanymą panašias gyvybės sistemų struktūras.
Jų nuomone, natūralioji atranka gali imituoti projektuojantį intelektą, nors jai niekas
niekaip nevadovauja ir jos nenukreipia.
Tačiau protingojo sumanymo šalininkai teigia, kad yra gyvų sistemų ir visatos požymių,
kuriuos geriausiai paaiškina projektuojantis Intelektas.
Taigi apie kokius intelekto požymius kalbame?
Jų yra daug. Tačiau sutelkime dėmesį tik į vieną – skaitmeninį kodą, saugomą DNR molekulėje.
1953 m. Džeimsas Watson'as ir Fransis Crick'as sudarė DNR molekulės struktūros žemėlapį.
Jie aptiko garsųjį dvigubos spiralės vidų, kuriame veikia 4 ženklų kodas.
Netrukus jie suprato, kad tiksliai išdėstytų cheminių medžiagų, vadinamų nukleotidų bazėmis, sekos
saugo ir perduoda surinkimo instrukcijas – informaciją, kaip kurti svarbiausias baltymų molekules,
reikalingas ląstelėms išgyventi. Nėra baltymų molekulių – nėra gyvybės.
Vėliau F. Crick'as pasiūlė mintį, kad cheminės DNR sudedamosios dalys veikia kaip
raidės rašytinėje kalboje arba skaitmeniniai kompiuterio kodo simboliai.
Kaip gerai veikiantis kompiuterio kodas priklauso nuo tikslių
nulių ir vienetų sekų, taip DNR molekulės veikimas priklauso nuo konkretaus
cheminių bazių išsidėstymo išilgai dvigubos spiralės stuburo.
Garsus biotechnologijų specialistas Lerojus Hood'as DNR saugomą informaciją apibūdina kaip „skaitmeninį kodą“.
Net Ričardas Dawkins'as pripažino, kad „genetinis kodas yra neįtikėtinai panašus į kompiuterio“.
Tačiau iš kur atsirado ši informacija, šis skaitmeninis kodas? Šiandien šis klausimas
yra didžiosios mokslinės paslapties – gyvybės atsiradimo paslapties pagrindas.
Gyvai ląstelei sukurti reikia daugybės baltymų,
o baltymams sukurti reikia genetinės informacijos DNR arba kitoje lygiavertėje molekulėje.
Tačiau iki šiol jokia nekryptingos cheminės evoliucijos teorija negali paaiškinti, iš kur atsirado
skaitmeninė informacija, reikalinga pirmajai gyvai ląstelei sukurti iš paprastesnių negyvų
cheminių medžiagų, kitaip tariant, išspręsti gyvybės atsiradimo iš negyvosios medžiagos problemos.
Kodėl tai yra problema? Ląstelėje yra tiesiog per daug informacijos, kad ją būtų galima
paaiškinti vien atsitiktinumu. Tikimybė atsitiktinai sukurti dalį DNR kodo, iš kurios galima sukurti
tik vieną veikiantį baltymą, yra be galo maža, net atsižvelgiant į 14 milijardų metų
Visatos istoriją. O net paprasčiausioms gyvoms ląstelėms reikia šimtų baltymų.
Taigi argumentas „turint pakankamai laiko, viskas įmanoma“ nebetinka.
Gyvybės kilmės tyrėjai sutinka: atsitiktinumo hipotezė žlugo.
Mums nepadeda ir chemija. Skirtingai nuo pagrindinių cheminių junginių, pavyzdžiui, druskos kristalo,
cheminės raidės DNR genetinio kodo vienete išsidėsto ne dėl tarpusavio traukos.
Teigti priešingai būtų tas pats, kas sakyti, kad žinia laikraščio antraštėje galėjo
spontaniškai atsirasti dėl būdo, kuriuo rašalas prilimpa prie popieriaus.
Akivaizdu, kad čia darbuojasi „kažkas kitas“. Šiuo atveju – laikraščio redaktorius.
Protingojo sumanymo šalininkai nepasisako už šią teoriją, nes visos šios kitos teorijos -
atsitiktinumas, chemijos dėsniai arba koks nors jų derinys nepasiteisino. Priešingai, jie pasisako
už protingą sumanymą, nes mūsų vienoda ir pasikartojanti patirtis – viso mokslinio samprotavimo pagrindas –
rodo, kad sistemos, turinčios skaitmeninės informacijos, visada atsiranda dėl intelekto.
DNR veikia kaip kompiuterinė programa. Iš patirties žinome, kad programinė įranga atsiranda iš programuotojų.
Žinome, kad informacija – ar ji būtų užrašyta hieroglifais, ar knygoje, ar
užkoduota radijo signale – visada atsiranda iš protingo šaltinio.
Taigi, net paprasčiausiose gyvosiose ląstelėse aptikta informacija, sudaranti gyvybės pagrindą, suteikia tvirtą
pagrindą daryti išvadą, kad gyvybės atsiradimo procese svarbų vaidmenį atliko projektuojantis intelektas.
Taigi, priešingai tam, ką galbūt girdėjote, protingas sumanymas grindžiamas ne religija, o moksliniais
atradimais. Jis taip pat grindžiamas tuo pačiu mokslinio samprotavimo metodu, kurį taikė
Čarlzas Darvinas, – metodu, kuris remiasi mūsų vienoda priežasties ir pasekmės patirtimi,
padedančia kurti teorijas apie tai, kas įvyko praeityje.
Galbūt vis dar norėsite atmesti protingo sumanymo teoriją – galite tikėti kuo
tik norite, – tačiau jums bus sunku tai padaryti remiantis „Mokslu“.
Aš esu Styvenas Meyer'is iš „Discovery“ instituto
ir knygos „Signiture in the Cell“ autorius, Preigerio universiteto bendradarbis.