Jei ieškosite „seniausios pasaulyje šventės“ –
šventės, kuri vis dar švenčiama, – tikriausiai tai bus „Naujieji Metai“.
Bet tai nėra svarbu. Naujieji Metai nebuvo viena šventė – įvairios grupės
ją šventė skirtingai, dažnai naudodamos skirtingus kalendorius. Ir, be to, kad ja
pažymimi Naujieji metai, ji nieko neprimena – nei įvykio, nei asmens.
Taigi kokia yra seniausia pasaulyje šventė?
Atsakymas – Pascha (Velykos).
Ji švenčiama nuolat,
tuo pačiu būdu, tos pačios grupės žmonių ir skirta vienam įvykiui paminėti.
Žydai tai daro jau daugiau kaip 3000 metų. Vien tai beveik neįtikėtina.
Tačiau Pascha yra ne tik seniausia pasaulyje šventė,
bet ir svarbiausia šventė pasaulyje. Tuoj paaiškinsiu, kodėl.
Pirmiausia pakalbėsiu apie Paschos istoriją.
Ja švenčiamas žydų išėjimas iš Egipto maždaug 1200 m. prieš mūsų erą,
arba prieš Kristų, kaip dabar vadina daugelis mokslininkų.
Šimtus metų izraelitai buvo Egipto vergai, kol, kaip aprašyta hebrajų
Biblijoje, egiptiečiai patyrė vadinamąsias dešimt rykščių.
Egipto faraonas galiausiai nusileido ir leido žydams išvykti.
Štai tokia yra Išėjimo istorija – plačiausiai
žinomas nacionalinis įvykis Vakarų istorijoje.
Kodėl šis išėjimas toks svarbus?
Pirmą kartą istorijoje pagrindinėje religinėje
civilizacijos knygoje užfiksuota, kad jos Dievas tapatinamas
su vergų išlaisvinimu. Visų kitų tautų dievai arba nieko nekalbėjo apie vergiją,
arba jai pritarė.
Tačiau išėjimo Dievas išlaisvino pavergtą tautą. Jis išlaisvino ne tik žydus.
Išėjimo knygoje rašoma, kad kartu su žydais Egiptą paliko „daugybė“ tautų.
Bet argi toje knygoje, konkrečiai Išėjimo knygoje, nebuvo leista tam tikra
vergovės forma? Taip, buvo. Tačiau, išskyrus karo
belaisvius, ji neleido tokios vergijos, kaip mes
suprantame šią sąvoką. Biblijoje vergovė buvo
vadinamoji samdinystė – institucija, kuri
istorijoje buvo tokia paplitusi, kad didelė dalis europiečių, atvykusių į Ameriką jos
gyvavimo pradžioje, atvyko kaip samdiniai.
Ši institucija nebuvo vergovė. Žmonės, kurie
negalėjo grąžinti savo skolų, dirbo, kad išsivaduotų iš skolų, nustatytą laiką.
Biblijoje tai buvo šešeri metai.
Vienas iš svarių įrodymų, kad išėjimas reiškė,
jog Dievas nepritarė vergijai, yra tai, kad
išėjimas įkvėpė pavergtus žmones įvairiose pasaulio dalyse
tikėtis laisvės. Pavyzdžiui, juodaodžiai amerikiečiai
visiškai susitapatino su išėjimu ir izraelitais.
Geriausiai žinomas juodaodžių spiričiuelis
(religinė liaudies giesmė) buvo „Eiki, Moze“
su garsiuoju priedainiu: „Paleisk mano tautą“ –
tai tie patys žodžiai, kuriuos Mozė,
izraelitų vadas, ne kartą sakė faraonui.
„Eik, Moze,
eik tolyn į Egipto žemę,
pasakyk užsispyrusiam faraonui:
paleisk mano tautą.“
Giesmės žodžiuose yra nuoroda į Harietą Tubman,
garsiąją pabėgusią vergę, kuri vėliau padėjo
kitiems vergams ištrūkti į laisvę. Ji tapo žinoma kaip „juodoji Mozė“
ir naudojo frazę „Eiki, Moze“ kaip kodą susikalbėti su bėgančiais vergais.
Išėjimas įkvėpė ne tik vergus Amerikoje, bet ir laisvus žmones Amerikoje.
Du Amerikos įkūrėjai, Tomas Džefersonas ir Bendžaminas Franklinas, sukūrė
puikų Jungtinių Valstijų antspaudą. Ir kas buvo pavaizduota tame antspaude? Išėjimas.
Kasmet jau daugiau nei 3000 metų žydai švenčia Paschą ir taip
saugo išėjimo atminimą. Pirmąjį šventės vakarą vyksta vakarienė, vadinama Paschos
sederu, hebrajiškai reiškiančiu „tvarką“. Sederas valgomas labai konkrečia tvarka,
kuri užtikrina, kad istorija būtų papasakota tiksliai ir kad
bet kurioje pasaulio vietoje žydas dalyvautų tame pačiame rituale.
Prie Paschos reikšmės prisideda ir visuotinai pripažintas faktas, kad Jėzaus
Paskutinė vakarienė buvo Paschos sederas.
Naujojo Testamento evangelijoje pagal Morkų rašoma:
„Pirmąją Macų šventės dieną [tai – biblinis pavadinimas, reiškiantis
Paschą] <...> buvo įprasta paaukoti Paschos avinėlį <...>.“
Taigi, taip, Pascha yra svarbiausia šventė istorijoje – ji praneša pasauliui, kad
Dievas yra vergų, o ne vergvaldžių pusėje. Jei nebūtų buvę Paschos, nebūtų nei
žydų, nei krikščionių, nei Vakarų civilizacijos, bet būtų daug vergų.
Visa tai ir dar daugiau nagrinėju savo knygoje,
kuri yra serijos „Rational Bible“ dalis,
„The Rational Passover Haggadah“ (taip vadinama knyga,
(kurioje perteikiamos Sedero pamaldos), kad žydai,
krikščionys, kitų tikėjimų žmonės ir netikintieji
suprastų šios seniausios ir didžiausios
iš visų švenčių prasmę ir išliekamąją reikšmę po 3000 metų.
Aš esu Denisas Preigeris.